ÖLANDSRESAN 127 



af denna tunna kaka med ett dricksglas, sedermera 

 bestrykas på öfra sidan med smält smör och beströs 

 med pudersocker, hvarigenom porerna på öfra sidan 

 igenstoppas och alltså den lilla kakan midtpå af 

 värmen i ugnen upphöjes. 



Resan ställdes ifrån Boda rätt åt norr: ty vi hade 

 lust se nordliga spetsen af Öland. Vägen låg ige- 

 nom en stor skog, som varade intill Sjötorp. 



Skogen bestod af tall, gran och en; tallarna 

 tjänliga till timmer upplyftade sina grenar åt him- 

 melen; granen slokade med kvistarna och en trädet 

 var buskigt. Renmossan täckte de högländta stäl- 

 lena. Blåbärsris, lingonris och ljung gjorde marken 

 grön. Min ört växte i det skogrikaste med sina 

 2 lutande blommor, och bevittnade att marken ej 

 varit bränd i mannaminne. Trientalis växte på sid- 

 ländta ställen och lutade med sin blomma ned mot 

 jorden, ty det hade regnat hela dagen. Skvattram 

 blommade i kärren, sparganium växte i pussarna 

 samt braken (pteris) här och där. 



Sjötorp, en bondgård 1 mil ifrån Boda, slutade 

 i dag vår sandiga väg med en skön svartmylla, 

 hvars ägor voro instängda inom höga djurgårds- 

 gärdesgårdar, att de ej måtte öfverrumplas af hjor- 

 tar. Här fingo vi undandraga oss för regnet och 

 mörkret. 



Juni 18. 



Resan ställdes ifrån Sjötorpet åt nästa byn, 

 Grankulla. Strax vi kommo härförbi sågs hela trak- 

 ten emellan hafvet och byn full af sandberg. 



Flygsanden drefs upp utur hafvet genom en 

 stark sunnanvind, flygandes åt norden, läggandes sig 

 öfver hela det fältet han passerade, men stannade 

 dock inte, förrän han kom till skogens lugn, där 

 stormens våld inte ägde vidare kraft; häraf såg 



