138 CARL VON UNKÉ 



Kronbladöi voro 5, helt utspärrade, ägglika och 

 kortare än blomfodret. Ståndarna voro 10 och 3 

 korta stift stodo på ämnet, som var ägglikt, nästan 

 trekantigt, med ett rum uti; hela örten luktade som 

 fisk. 



Oxeln hade en liten löfmask, somi gick på inre 

 b-laden med sin spets, klädd i en grå perpendikulär 

 strut, som på den ena sidan var glatt och svart, 

 men på den andra sidan luden och hvit. 



Björkarna hade uppå sig en otrolig myckenhet 

 af löfmaskar, som uppåto deras blad och byggde bo 

 till storlek af hattkullar. Desamma sågos den 4 juni 

 på slånbärsbuskama vid Torslunda. 



Ekarna, som nu begynte synas ymnigare än på 

 det mer norra distriktet, stodo mestadels liksom 

 förbrända; ty bladen voro uppätna af gråaktiga löf- 

 maskar med, svarta punkter. 



En scarabseus fanns död och upptorkad på san- 

 den. Hufvudet, halsen, magen voro mörkbruna med 

 små utgräfda punkter. Bröstet var inunder ludet 

 och på sidorna taggigt. Hela kreaturet var stort 

 som en hornoxe, men rundare, 



Papilio apiformis, abdomine aureo, fanns här 

 ibland träden; han var lik ett bi till skapnad och 

 storlek; vingarna voro hvita med svarta ådror; de 

 öfre vingarna voro midtpå, så väl som i spetsen, 

 svarta, men de undre vingarna voro allenast vid 

 kanten svarta. Hornen voro äfven svarta, men midt 

 på tjockare och hvita; magen var svart med 2 blek- 

 gula strimmor och ett blekgult bälte; vid spetsen 

 mer luden och rostfärgad. 



Husen voro byggda af helt runda stockar, hvartill 

 timret hugges i sjunde veckan (före midsommaren), 

 medan tallen safvar och släpper barken, som strax 

 afskalas. Bänkar, 1 aln höga, stå rundt omkring i 

 stugan, äro upptimrade, ihåliga och fyllda med halm, 

 täckta med långa dynor, att man på dem, kan sitta 



