Í090 



nowitá ; listy slřidawé, wejčité, srdčité, maličko sípow 

 té, 31aločné, zelené, měkké, řapíkaté ; stopky ztlustlí 

 úžlabíčkowé, ojedinělé ; kwěly wně bílé nebo pleťowí 

 u wnilř přínacliowélé, asi co oplelníka plotního welik( 

 — INa rolích a w lesech amerických, jmenowitě w Mc 

 xiku a Brasilii. ^. 



Kořen inírnS poCisřuje: jindá bjwal w lékařstwí welini wáže 

 {radix mechoacnnntte). 



S. utatý. C. Scamonia Lin. Plcnk t. 92. Diisseld. í 

 /. 3. Wagn. t. 169. Rostl. 2. oh. 2S. Scamonia Ma 

 fVel. 440. Kořen 3 — 4' dlauhý, tlustý, dužnatý, jak 

 podsedowý, plný šťáwy mlékowité a wyroňující ji rychl 

 z ran udělaných ; lodyha oblá, pýřitá, točiwá, aullá, a 

 3' i wíce wysoká ; listy střídawé, lysé, trojúhlé, střelow 

 té, dole uťaté, aa konci ostré : lalokíiw zadních rozewřť 

 ných, na wnitřní straně zubem malým opatřených, 16- 

 26 ' dlauhé » řapíky asi 8 — 10" dlauhé; stopky úžlabi( 

 kowé, ojedinělé, oblé, odstálé, dwakrát delší listu i 

 řapíkem, rozdělené na 2 — 3 stopeČky Ikwěté; listeny 

 nejodlelilejší ; ušty kalichowé tupé, nejlysejší ; korun 

 weliká, zwonkowitá, bílá, ponachowělá. W plotech S; 

 rie, Mysie, Kapadocie, Rhodosu. Kwěte w čerwnu až d 

 srpna. Vf, 



Sťáwa koFenowá, zahuštěná, dáwá Lmotii sknmonium nazvvana 

 kteran již Hippokrates co lék silné poCišfující znal. Nejlepší je! 

 která w jaře i Iilawy kořenowé, nařezané, wykapá do lastur a ztu 

 ne; takowá ale do Ewropy nikdá nepřicházela, nébrž pauze wytl 

 řená, jíž jest dwojí způsob. Nejlepší aleppskň w kusech lehkýc 

 rozdroliwjdi, šediwýdi, zápachu silného, nepříjemného, cluiti odpo 

 né, prudké, na mléko u wodS se rozpauštějíci a 60 stin pryskyři 

 obsahující s malíčkem klowatiny; smyrenskň špatnější w kuse 

 těžkých, rozmačkaných, těžko rozlomitelnýdi, skoro Cernýdi, wod; 

 wřelau tPžko rozpustitelnfcli a 30 stin pryskyřice obsahujícíc 

 Skauioniuui podiodí též od jiných rostlin, a nyní nižádného se ni 

 potřebuje. 



S. pomaiičcný. C. farinosus Lin. Jacq, h, vind. t. 3; 

 Rostl. 2. ob. 2S. Kořen jako předešlého; lodyha točiwi 

 oblá, zawilá a tedy na záwii jakoby brázdowaná, aull 

 huňatopýřitá, jakoby maučkau bílau poprášená, na koi 

 cích ale hustě a šedě plsťnatopýřiiá ; listy střídané, we 

 čité, dole obšírně srdčité, wykrojené, do řapíku zauž< 

 né, nejostřejší: lalokůw nejtupějších, nestejně ostře zi 

 baté, mladší šedě hustopýřité, 2'//' dlauhé, P/z" širok< 

 řapík wíce méně delší nežli polowička listu ; stopky úžl 

 bíčkowé, ojedinělé, delší řapíku, 3—, řidko 4 — 8kwětf 

 listeny u rozwětvvení kopinatočárkowité, nejostřejší, p 

 žiwé ; kwět každý na stopečce tupočtyrhrané ; kaliti 



