U'2H 



lilťk, něinníce , nadragula. Kořen mnoholetý, zmládí 

 petiuželi podobný, starší má oddenek asi I — 2", ano i 

 oo pěsť ilusiýí zawilý, hnědožlutý nebo čerwenawé hně- 

 dý, u wniiř bělawý, pla^iwý, mrcasatý ; lodyha letní, pří- 

 má, oblá, asi 3 — ó' wysoká, nahoře socháte wětewnatá, 

 žláznaiě pýřitá ; listy řapíkaté, na lí)dyze a hlawnich wět- 

 vvích slřídawé, na ostatních dwojcalné, s jedním o po- 

 lowičku menším, wšecky eliptičné nebo vvejčilopodlau' 

 hlé, obak zakončíte, nejcelejší ; kwéty stopkatě, wisuté, 

 ojedinělé w rozporácli, nebo po 2 — 3 w úžlabíčkách ; 

 koruna l" dlauhá, dole špinavvě zelenožlutá, nahnédlo- 

 žílnatá, nahoře špinavvě z fialowa hnédá ; bobule na 

 kalichu hwézdowilě rozloženém , zakulatělá, co wišně 

 weliká, leskločerná, šťawau ružowau naplněná. — Na 

 chlumech, obzwláště w lesech listnatých a mýtech w 

 Ewropě prostřední a jižné. Kwěte w čerwnu až do srp- 

 na. H- 



Gerstwá Da( jest zápachu těžkého, uiámiwého, rluiti zahořklé a 

 welini jedowatá ; taktéž se mají bohnle, ježto jsaii tím nebezpt-CnPj- 

 Sí, ponewadž wyhlížejí pěkně a wábně ; lid nezkušený již mnoho- 

 krát jimi o žiwot přišel. Aucinky jejicJi jsau nutiti k dáwení, rozpalovva- 

 ti, uspáwati, třeštiti, ano i smrtiti; šťáwa rozšiřuje zorničku, ano i 

 slt-|)í. Nicméně w rukau maudrého lékaře jest wýborný lék. We 

 Wlašícii malwicemi se l/čí, odtud jméno helia donna, 



PokRís. Makdkagora. Alraun. 



Kalich čihowitý, na patero klaný. Koruna zwon- 

 liowitá, na patero klaná, kalichu sotwa dwakrát delší. 

 Tyčinek 5: nitek dole rozšířených a sklimených. VVaječ- 

 ník dole 2žlazý. Blizna hláwkowitá, brázdowaná. Bo- 

 bule kulowatá, dužuatá. Semena mnohá, jednořadě sau- 

 fitředně hnízdiwá. 



P. obecný. M. ofificinalis Milí. ic. t, 173. M. acaulis 

 Gaert. Blak. t. 3tí i. A.tropa i\landra<^ora hin. Plcnk t. 

 156. Mandragora samec a samice Mat. Háj. 329. — 

 ff^d. 392. D. Kořen kolmojdaucí, asi čerwené řípě po- 

 dobný, silný, tlustý, dužnatý, wěkem .')0 let prý dosahu- 

 jící, 3 — 4' dlauhý, často rozklaný na wětwe 2, 3, 4 nebo 

 5, wně počernalý, u vvnitř bílý, mrcasatý ; lodyha žá- 

 dná ; listy z kořena wynikají mnohé, celý trs dělající, 

 nerozložené, kopinaté, obak ostré, dole w řapík krátký 

 zaužené, po kraji čeřité a brwité, ostatně lysé, na líci 

 Imawě zelené, i s řapíkem 7 — 12" díauhé ; stopky mno- 

 hé, též nepostředeíině z kořena wyniklé, jednoduché, 

 1 — 2" dlauhé, oblé, chlupaté, Ikwělé ; kalich uštiiw 5, 



