1282 



zíťh Moře slředo?.tmního a dílem i ailasskcho , w 

 nejwěUíím dílu ale Ewropy a Ameriky scwurné se sá/.í. 

 Kwěte w lipnu už do září. (5. 



Ten rod má několikero odrodkfiw. 



A. C. plauá. B. vulgaris inaritinia Koch. B. inaritítna Lin. Ko- 

 řen tenký, wietcnowitý, wCtewnatý ; loilyLa krátká, dole položená. 

 Od té porliodí: 



B. C zahradní, ježto na dwé se rozděluje : o. na botwinu a 

 p. kwaktt. 



fíotwinn čili ron. B. Cicla. B. vulgaris Cicla Koch. Lodyha 

 přfmá, kořen tenký, wStewnatý ; liší se od i)lané toliko bujnějším 

 wrrostem, a jest «. tenkožiin (angustiuervia), tenkýdi řapíkůw a 

 žil, Manliolt bílý a Černý Mat. Háj. ii8. A. H Manliolt Mnt. IIW. 

 142. /5. širokoziht (latinervia) nel)o Itotwina římská, ron Hmský, ši- 

 rokých řapíkůw a žil. y. knderaivó (crispa), listiiw Ceřitokadeřawýih, 

 puiJiýratýcii. Podlé barwy řapíkůw a žil jest každý ten odrodek lily-, 

 žlutý neb čerwcnij. 



Kwnka, cwikla, cwika, newlastně burák, B. rapacea B. vulgaris 

 rapacea Koch. B. vulgaris L/n. Lodyha přímá; kořen tlustý, řepowi- 

 tý. Podlé barwy kořene rozeznáwá se «. bílá (alba) kořene bílého; 

 /S. žlutá (lutescens) žlutélio; y. kraužkowaná (zonata) wně ÍSerweiié- 

 ho, u wnilř bíle a čerwene kranžkowaného ; cT. čeruenáy Cerwená 

 řepa írubra), wně a u wnitř co krew Cerwnélio. Nať toho trojího 

 odrodku tutéž jako kořen okazuje barwu. Botwina dáwá do kurbyfí 

 buď celý list buď toliko swé řapíky a žíly, a ty jedí se co zelenino, 

 Cerwená řepa čili kwaka Cerwen.l wařená nakládá se do octa, a 

 Jí se k uia«u na místo naložených okurek. Ze kwaky čili cwikly bílé 

 a žluté dobýwají cukr kwakowý čili cwiklcwý od třtinowéhu ne- 

 rozdílný. Ty samé též jsau wýborná píce pro howčzí dobytek, k 

 Čeuiuž také se berau pokrutiny kwakowé ze cwiklocukráren. Cerstwá 

 na£ botwinowá také co hoj ciiladící se potřebuje. 



KaFRATKA. GamPHOROSMA. KAMPrERKRAUT. 



Kwěty obojaké. Okwětí zwonkowilé, smačkuutó, na 

 čtwero klané: uStůw 2 sti-ířnýrli wětších. Tyčinky -1, 

 nejdoleji z okwělí wyniklé. Cnřlka prodlaužená, na dwé 

 klaná. Mošníčka smáčknutá. Semenu kolmuslující, bíleč- 

 nalé, we slupce kožowité. 



lí, obccm- C. monspeliaca Lin, Pall. ilL t. 57. Lam. 

 t. 8G. Schlc. t. 26. Kořen přídrewnatý, nejwýše ztlaušlí 

 malíka, Časlo 1'// dlauhý, wypauští pazausky drewnalé, 

 přemnohé, krátké, nad zemí přezimujíií a zelenající, 

 z mezi jich wychází několik lodyh třebas střewíčných, 

 přímých, oblých, plsťnafých ; lisiy siřídawé, sedawé, z 

 dolejáka wejčitokopinatého a po kraji obojím bélawé 

 blánatého šídlowilé, chlupatošediwé, tupaunké, asi i'" 

 dlauhé ; z úzlabička wynikají wélwičky nejkratší, jistami 

 podobnými, střechowilými opatřené ; z úžlabíčka listůw 

 na welwičkáeh konečných wynikají kwéty klubečnutu* 



