1J8:) 



palcro klan(^, pořídku na 4—8 klané, stáli^. Tyčinek 

 ;>, též 4 — 8 nebo 12, čnéjícícli. VVaječník smáčknutý, 

 na konci na dwé klaný: ušiůw \v blizny 2 huňaté ukoa- 

 čených. Nožnička kolem křídlata, Isemenná. 



J. polní. U. campestris Lin. Fl. dan. 1. 632. Schk. 1. 

 57. DUsseld. 5. /. ó. Diet. se. nat, alL 3. t. 287. Jilm 

 Mat. Háj, 36. — JFcl. 42. Waz Rjjč, ob. 14. Jilm, ji- 

 lem, jilma. Strom weliký 60 — 90 zwýši ; kůra autle 

 rozscdalá, černawr' hnědá ; koš obšírný, rozložený ; listy 

 střídawé, dwojřadé, králkorapíkaté, wejčitopodlauhlé, 

 dole nestejné, zakončíte, dwakrát pilowané, mladší jakož 

 i rozhy huňaté, starší obyčejně na líci drasné, na rubu 

 w úžlabíčkách žebrowých wausaté ; kwěly drobné, před 

 listím wynikající w pobočních swazcích, skoro sedawé ; 

 okwětí smáčknuté, čerwenawě hnědé, dole swraskalc a 

 zelené, obyčejně na patero, řidčeji na člwero neb šcstcro 

 klané : uštůtv wejCitých, tupých, chlupatobrwilých ; tyči- 

 nek ó, též 4 — tí, dwakrát delších okwětí s prašníky 

 tmawe fialowými, pak černými; nožnička příokrauhlá, 

 waječná nebo ellptíčná, 6 — 8" dlauhá, lysá, na konci 

 2zubá zuboma do wnilir ohnutýma a sebe kryjícíma. — 

 W lesech ua rowinách a nižších horách ncjwčtšího dílu 

 Ewropy. Kwěte w březnu a dubnu. 5- 



Hlawnu daji se dwa odrodky rozeznati, jež nCktefí za samostatné 

 rody majf. «) Jilinn (wlnstně), U. nuda Koch; kůra rozlíowá hlad- 

 ká, iiekorkowirá. (i) Hřeaf. U. suberosa Koch. V. tetrandra Schk. t. 

 67. 5. tluijn 3. t. 16; kúra rozhowá tlnstá, lihilioce ror.scdlj, nebo 

 jakoby křfdiatá, korkowitá. Prwní zase má 1) list drasný a nožiiiC- 

 ky wajfCné (U. campestris Smith !I. nuda Ehrh..) ; 2) listy drasné 

 nožni^ky okraulilé (U. niontana Smitli U, excelsa Borkh.) ; 3) listy 

 přílysé, noiniííkj obwej^ité (U. glabra MUL). Bř«st ale má 1) listy 

 wCt.íí, oo2niCky obwejfité (U. major. Smitli U. hollandica Milí) ; 

 2) list drobnt-jjí, no/aiCky okraulilé (U. suberosa Khrh. U, tentran- 

 dra Schk,). Korkowitost kury luizí obyCejnC na starých stromerJi. 



Jest i odrodek a listím kadeťaw5m a s(rakat5m.(1)íle a zelenS). 



Jilma jest dobrý lesnf strom diwajfcf wVhorni'; dřfwí na dílo; k 

 p/ilení drzí př«dek pFed dubowým. Kftra mladá slauží k wydčláwá- 

 n( kiiže, k barwení wlny na žluto. L^ko k wáz'm( a pU^tení. Listi 

 Cerslwé a sulió wýburná píce pro liowada a owce. fíiira wnitřnt I 

 .s lýkem někdy w lúkařstwí se potřebuje. W Lombardii sázejí se 

 jilmy podlé silnic wždy 12 krokfiw od sebe, aby se winné réwy 

 po nidi pnanti mohly, které téX se stromu na strom we w5»ce 12' 

 se táhnan. U nás sázejí jej w alejích. 



J. waz. U. effusa irUld. U. ciliata Ehrh. U. oclan- 

 dra Schk. t. hl. /, a. b. Jilma Rfič. ob. 1.3. Waz. Po- 

 doba se wc wšcm předešlému rodu ; rozeznáwň se ale 

 listím dwakrát pilowaným, dole nestejným, na rubu ja- 



