1918 



bílý, šedý nebo derwcnaný ; dužnina jeho wlákuaiá, bí* 

 lá, proti powrchu žluiawá. — Podlé pěšinek nejobec- 

 něji w borech , řidčeji w buoinách a březinách na 

 půdě wllike' a suché, hlinaté, písčité, tráwnalé, mechalé. 

 Od neičusnějšílio jma až do podzimku w jeseni. 



Horané dmdf dělají 7, nelio cliiitnau poléwkii na místo maso- 

 wé ano i w Praze miliony ho snědí. 



K. iliUý. S. flavidus. Boletus flavidus Fries. Kromhh. 

 t. 34./. 1—10. B. flavus IVither. Kromhh. 5. p. h. Po« 

 doba se předešlému. Klobauk 2 — 4" široký, podušku- 

 witý, někdy lupě hrbatý, hladký, zmládí potažený za 

 vvlhka lepem, za sucha suchý, čistě žlutý, jasnější nebo 

 tmawější, na slunci pomarančowý ano i nahnědiv ; zudá. 

 dí jest vvezpod popnut záwojem, zůstawujícím po sobě 

 obojek; rauško zmládí pěkně bledě hlinožluté, potoai 

 špiaawě pomarančowé, * 4 — ^.V tlustí?, pewně s klobau- 

 kem spojené, 3 treněm srostlé : ústí hranatých, dost we- 

 likých ', třen pewný, jakoby dřewěnělý, 2 — 4" wysoký, 

 */2— ' l" tlustý, od dola wzhůru tlustnaucí, rowný, hlad- 

 ký, špinawě nebo červvenawě žlutý, nad obojkem pěkně 

 čerweně pozbodaný; obojek wždycky přítomný, pona- 

 puchlý, lepkawý, obyPejně bílý; třen podstaty ze wlá- 

 ken twrdých, žlutější nežli klobaukowá. — Od začátku 

 lipna až do listopadu w lesech jehličnatých, též w bře- 

 zinách, daubrawách, pod jalowcem. 



Užitek jako předešlého wšeobecný, wýborný. 



2. Trubky rauškowé bílé, pak hnědnaucí. 



K. křemenáč. S. aurantiacus. B. aurantiacus BiilL 1. 

 1Zi\. Kromhh. t. ál. f. 1 — 1 I. Křemenáč. Klobauk zmládí 

 zakulatělý a krajem přebříikýin třeri objímající, pak po- 

 duškowitý, polom wyrownaný a prohlubený, stkwěle čer- 

 wenawé žlutý do čerwena a tisawa , lesklý, po kraji 

 nikdá podvvinutý, zmládí ale z kraje prodlužuje se ků- 

 že, ježto na třeú se nasazuje, tudy záwoj jest a zastírá 

 rauško, konečně mizí ; kůže dá se s klobauku laupaii ; 

 dužnina jeho dřívve celistwá, pewná , bílá, pak řídká, 

 měkká, wodnatá \ rauško obyčejně bílé, často šeré, pak 

 žlutavvé nebo nahnědlé a pozelenalé, složené' z trubek 

 na ústí stažených; třeíi zmládí w cele' wýšce stejně tlu- 

 stý, nejhořcji ale, kdežto rauško na něj se připewňuje 

 a do klobauku přichází, náhle se tenší, ostatně jest pew- 

 ný , hutný, bělawý , posetý bradawicemi z drobných 

 wlákének složenými, pak vvvsýchajícími : dužniny bělawě. 

 — Od černna až do podzimku w lesech a na wlhkých 

 wřesowištích. 



