IpbilNNé. - BARM- OCH DUaDOliSAREir. STIDIETIUKN I IJSU. II 



Mlienia» Ijufva nektar i blad och saft. I denna afsiki kalla 

 ^^skolans muser till Kig från vårt gyninaKiiini Carl Linniru», en 

 imerligen utmärkt yngling af aktad familj; och på det han 

 MiM< dem må vara mera välkommen och redan vid första inträ- 

 det må kunna Ntälla sig under iWrAn ynne»tfulla hägn, söker han 

 t »'te intyg öfver sina studier och sitt lefverne. Till den ändan 

 tygar jag. att han i sin vandel har å<lagalagt ett gudfrukti^t. 

 It och he<irande uppförande, på sina studier användt oför- 

 ttad flit och af hållit sig från dåligt umgänge. Därför hefal- 

 jag hofi dig, herr rektor magnificus, och i ditt beskydd, i din 

 tiest och välnlja denne välartade yngling, tjänstvilligt och 

 rdsamt anhållande, att du, på grund af din vanliga bevågeii- 

 •u t emot alla ädla, lieskedliga och dygdeälskande, behagade 

 - upptaga honom bland dina skyddslingar och hugna honom med 

 <lin ynnet<t. Din välvilliga och fa<lerliga ömhet skall han al(lri<; 

 cäta; hågkonmten af den.samma skall ock jag städse bevara, 

 iiKHom jag. så länge jag lefver, skall up[jsända fromma önsk- 

 ningar för din välgång.' 



Srdan Linné kommit hem, dels samlade han och ordnade 



t< r. dels förlK>re<ldc han sig på den pröfning, som vtintade 



huuom vid ankomsten till universitetet. Med föräldrarne öfver- 



liilf liHii (.«k «im den framtida lefnadsbannn. De hade ätinti ej 



>ilioppning(>n, att soii< n cm gång skulle biifvu |M-a>i. 



u denne förklarade l)e«tämdt. att han ville blifva läkare och 



lanist. M(Klern s('>rjde härofver mer. än om han förändrat 



■-'ion; fadern tog väl .saken lugnare, men han luta<l(' d(»ck 



-I at henn(*s åsiktt^r, helst som äfven ekonomiska skäl talade 



det prästerliga kallet.'^ 



* -^^ !l fttrlJllraraM nototånd torde hafva varit: drt oYKnlifCa uti 



• II ' ■^u RMOMiffått Kynnwittm, blef n&Koi aonat tn priat eller 



llir«rc: det rinpi »ufeeade de, aom iitudersile mediiin, itojAto: den rinfa 



..iii.f Mim vunHirrn efter en dyrbar kun» TåntMle åfvm rn daglig U- 



