14 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



Däremot lånade Koulas till Linné om nätterna böcker ur Sto- 

 bseus' bibliotek. Men doktorns gamla mor, som ej kunde sofva 

 om nätterna, ser ljuset alla nätter brinna i Linnés fönster och 

 varnar därför sin son för smålänningen, som hvarje natt somna- 

 de från ljuset. Ett par dagar därefter, när Linné klockan två 

 på natten satt i fullt arbete med Stobseus' böcker, kom doktorn 

 sakta uppstigande, med hårdt utseende, i tanke att råka Lin- 

 né sofvande ifrån ljuset, och frågade, 'hvarför han ej sofve om 

 nätterna, då annat folk sof. Ändtligen steg doktorn fram till 

 bordet och såg där en stor hop af sina böcker liggande uppslag- 

 na; han frågade, 'hvar och hur Linné fått böckerna'. Denne 

 måste då berätta sakens hela sammanhang; doktorn befallde 

 då Linné strax förfoga sig i säng och sofva som annat folk om 

 nätterna. Morgonen därpå blef Linné nedkallad att än vidare 

 förhöras om böckerna; Stobseus gaf därefter Ivinné sin nyckel till 

 l)iblioteket att där få uttaga och sedan återställa hvilka böc- 

 ker han behagade. Sedermera märkte doktorn, hur flitig den 

 unge studenten var; därför lät Stobseus honom för intet deltaga 

 i den undervisning, doktorn enskildt meddelade, hvar jämte 

 han inbjöd jniglingen att spisa vid sitt bord och skickade ho- 

 nom att visitera sina patienter. Med ett ord: han brukade ho- 

 nom som sin son. Af Stobseus fick sålunda Linné lära känna 

 petrifikat* och snäckor samt inhämta de första grunderna i åt- 

 skilliga delar af läkarvetenskapen. Doktorn förklarade, att, 

 om Linné fortfore som han begynt, han (doktorn) ville göra ho- 

 nom till sin arfvinge.» 



För denna Stoba^us' välvilja var Linné uppriktigt tacksam. 

 I en beskrifning, där han själf framställt sitt eget lif, säger han, 

 att han stode i tacksamhetsskuld hos Stobseus under hela sitt 

 lif f()r den kärlek, han (Stobseus) hyste för honom, i det han äl- 

 skade honom icke som en lärjunge utan som en son. 



♦ Förstenade djur och växter. 



