LINNÉ. — RB8A TIU. LAPPLAND. SI 



\t>. fann jag intet mtr än ett hu.< i berget, gjnnlt son» en run- 



!er ett hvalf.»* I detta landskap gjorde han den iakt- 



ri, att »pälsarna på sängarna voro af harskinn* och att 



Mi.a voro kulKga». 



När lånn^ k<»in in i Västerlxitten, var vädret ät^rnnterlikt. 



blomma syntes ntaii kalfleka och ängull.** Dvärg- 



•rken, som förekom allmänt, visade ej tecken hvarken till 



Il ingen eller blad. 



Den 24 maj kom Linn^ till l'me&, som ännu ej repat sig ef- 

 den olycka, som öfvergick staden 1720, då den brändes af rys- 

 ' iie. Baron Grundel var <Iå landshöfding. Denne mottog väl- 

 vjlligt resenären och visade honom sin trädgård, där han lyc- 

 l: «f< i.dla både prydnad.s- och nyttighetsväxter. Bland <!•• >»«'- 

 :ir fxitatis, isom dock ej blef större än vallmo». 

 Den 26 maj länmade Linné Umeå och ställde färden till 

 (•k.>*ele lappmark. Förut had»' han kunnat befalla fram liäs- 

 ..u på gäst gif varegårdarna; nu ntulgades han smed mycken lam- 

 pa bönfalla om häst». Nägarna voro så svåra, att han me<l lifs- 

 fara satt på hästen, som snafvade mellan stenarna >'id hvart 

 riat steg. Efter en regnig dag hvilade han öfver natten i Jä- 

 niiböl. Där såg han kvinnorna skära sönder aspbark i tunna 

 skifvor (flas) till kreatursfiMlcr. Till undfägnad fick han ett kon- 

 ■ veradt tjäderbröst, som smakad<> honom förträffligt. Därför 

 ptecknade han nof^grant det satt. hvarpå kvinnorna i Norr- 

 i<l förvara kött. .\fven bädden, som besto<l af renhudar, fö- 

 liiu honom mycket go«l. 



: >'ljande dag var färden än besvärligare. Vägen var full af 



nar och tjocka trädrötter, som slingrade sig om hvarandra. 



1 'uremellan voro djupa, vattenfyllda hålor. l)«- vattentyngila 



* I A oternaalaad trtffade h«a på hMrrrn (Tbymailna). AagåMldf 

 vtenia »krifrer han. att pil orb hasMl tj flnaa» dir: att kflrtbir aj alltid 

 'XBa: att potatin våxer bra: tobarna oeb lopvloa (bnoil«> Mkta orb knappt 

 ** ('altba palottria orb Kriophorom anfvatlfoHoa) 



