34 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



göra tjära och beck häraf, på det man af skogarna måtte få 

 åtminstone någon nytta.»* 



Färden uppför älfven blef allt svårare. vSedan man kom- 

 mit ett stycke uppåt, nödgades Linnés följeslagare gå i ström- 

 men och draga båten efter sig en half mil i sträck. Nu kunde 

 de båda männen ej reda sig längre. Bästa utvägen var att söka 

 upp en lapp, som kunde hjälpa dem vidare. De gingo från den 

 ena platsen till den andra, där lappar uppehållit sig, men någon 

 lapp träffade de ej på. Slutligen blef Linné så trött, att han ej 

 kunde fortsätta längre. Han stannade på ett ställe och lät följe- 

 slagaren ensam gå omkring och söka efter lappar. Slutligen kom 

 han tillbaka till Linné i sällskap med en lapp. Denne tog 

 honom med sig till sin koja, satte fram för honom fisk och friskt 

 vatten samt följde honom sedan till sin närmaste granne. Han 

 fördes därefter från lapp till lapp. Med deras hjälp fördes 

 han uppför Ume älf och sedan förbi dess biflod Jukta älf , under 

 det de än rodde i älfven, än gingo på stranden iörhi forsarna, 

 hvarvid en roddare bar båten. 



Den 2 juni blefvo besvärligheterna så stora, att resenären 

 hvarken förr eller senare under färden måst utstå så mycket. 

 I sin dagbok beskrifver han lefvande och åskådligt de vidrig- 

 heter, för hvilka han var utsatt. Med ledning däraf meddela vi 

 följande skildring. »ÄndtUgen kommo vi till en grund vik, som 

 älfven bildade. Den måste vi vada öfver. Det kalla vattnet steg 

 högt upp på magen. Då vi kommo midt i grundet, träffade vi 



♦ Under Linnés lapplandsresa vände man sig flera gånger till honom 

 med anhållan att han skalle råda hvad man borde göra för botande af någon 

 sjukdom. Då han t. ex. var i Lycksele, \ände sig til. honom en kvinna, 

 >som jämmerligen plågades af grodor, hvilka hon druckit i vatten, då de 

 voro rom, förleden vår. Hon kände, att de voro tre; hon hörde dem kväka 

 (gjö) och de andre, som suto jämte; hon stillade något sin pina mcdbränvin; 

 salt dogo de intet af. En likaledes hade för några år sedan haft samma 

 lidande (passion) och tog af en slump (per hazard) in tre räfkakor (naces 

 vomicas). Tjära rådde jag härtill, det hon tillförne brukat; men hon kastar 

 straxt upp. 



