Ö6 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



Då hon kommit fram till mig, sade hon: »Stackars karl! 

 Hvad har fört dig hit, dit ingen förut har vågat sig? Jag har 

 ännu ej sett någon främmande här. Stackars karl! Hur har 

 du kommit hit, och hvart vill du? Ser du, hvilka boningar vi 

 ha? Ser du, med hvilken möda vi kunna komma till kyrkan?» 



Jag frågade efter en väg, på hvilken jag kunde komma 

 fram eller tillbaka, men jag ville ej gå den väg, som jag kommit. 

 Hon svarade: »Nej, du karl, du måste gå tillbaka samma väg 

 du kom. Någon annan finns ej. Du kan ej heller gå vidare, ty 

 älfven flödar för starkt. Vi kunna ej hjälpa dig på din färd, ty 

 min man, som skulle taga mot dig, är sjuk. Du kan komma till 

 nästa granne, som bor en mil härifrån. Kanske hjälper han 

 dig, men jag tror det ej.» Jag frågade, hur långt det var till Sor- 

 sele. »Det veta vi ej», svarade hon. »Men min man sade, att det 

 ginge åt sju dagar för dig att komma dit i detta före». 



»Jag kände mig sjuk af den stora ansträngning, jag måst un- 

 derkasta mig med att bära mina saker de många och långa 

 sträckorna förbi forsarna — lappen bar båten — , af nattvak 

 och däraf, att jag ej på någon tid fått kokad mat samt af m5'c- 

 ket vattendrickande. Jag hade ej fått annat till uppehälle än 

 fisk (ofta full med maskar och osaltad) samt vatten. Jag skulle 

 hafva förgåtts, om ej prästmor gifvit mig ett stycke spicket ren- 

 kött, hvilket dock, då jag var utan bröd, ej var nyttigt för min 

 mage. Jag önskade än en gång råka folk och att få supanmat. 

 Jag vågade ej som laxen springa uppåt floden till min totala 

 ruin. Jag frågade, 'om hon hade någon mat åt mig'. Hon sva- 

 rade: 'Nej, om du ej vill hafva fisk.' Jag såg på fisken, som var 

 full med mask i munnen. Jag blef mätt genom att se på den, 

 men den styrkte ej. Jag frågade efter rentunga, som lapparne 

 bruka torka och sälja. Hon sade sig ej hafva någon. Då frågade 

 jag efter renost. Det hade hon, men den var en mil härifrån. 

 Jag skulle få köpa don, om hon hade den här. 'Jag vill ej, att 

 du skall dö i mitt land,' sade hon. Då jag sedan gick förbi hennes 



