38 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



Sommaren höll nu sitt intåg. »Är sommaren», skrifver han, 

 »kortare här än annorstädes i världen, så tillstår jag dock, att 

 den är angenämare. Aldrig i mina dagar har jag lefvat friskare 

 än nii.» I beundran öfver sommarens skönhet utbrister han: 

 »Välsignad vare Herren för vårens och sommarens skönhet och 

 för det, som här har nått större fulländning än någon annanstä- 

 des! Världen, luften, vattnet, ängarnas grönska och fåglarnas 

 sång.» 



Den 25 juni begaf sig Linné uppför Lule älf. Han färdades 

 i en båt, som drogs uppför strömmen af fyra eller fem karlar, 

 »hvilka han måste betala så mycket de begärde». Den 28 juni 

 kom han till Storbacken. Där vidtog Lappmarken. Från Stor- 

 backen gick han till Jockmock. Under vandringen dit fick han 

 på långt afstånd se en skymt af de snöklädda fjällen, efter hvilka 

 han så mycket längtat. Från Jockmock ställde han färden 

 till Kvickjock. På vägen dit visade sig vid Randijaur »höga 

 berg, hvilka koxade öfver hvarandra, och de bortersta höllo 

 snö», och natten mellan den sista juni och första juli hade han 

 glädjen att se midnattssolen. I Kvickjock mottogs han välvil- 

 ligt af pastorskan Gröt. Hon styrde om att han fick en lapp till 

 vägvisare och tolk samt gaf honom matsäck för åtta dagar. 



Den 6 juli begaf han sig uppåt fjällen. Det första fjäll han 

 besteg var Vallivare. »När jag kom på sidan af det,» skrifver han, 

 »tycktes jag föras uti en ny värld, och, när jag kom upp på det, 

 visste jag ej, om jag var uti Asien eller Afrika, ty både jordmånen, 

 situationen och alla örterna voro mig obekanta.» En mängd för 

 honom förut obekanta växter fann han under vistelsen i fjällen, 

 och tillfälle gafs honom att lära känna många af de djur, som 

 där uppehålla sig, t. ex. renen, fjäll-lämmeln, fjällripan och rö- 

 d ngen. I synnerhet åt renen ägnade han sin uppmärksamhet. 



Uppe i fjällen lefde han, som han själf skrifver, »på lappar- 

 nes nåd och onåd». Han njöt dock af det myckna nya, han 

 iakttog, fast vistandet däruppe nog hade med sig sina obehag. 



