54 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



Traveniiiiide. Härifrån fortsatte de resande färden i vagn till 

 T.,ybeck. Här var», skref Linné, »den härligaste sommar; lan- 

 det var som ett paradis (och) bestod af släta fält med härliga 

 åkrar» i dälderna utbredde sig ek- och bokskogar; ljung- 

 backarna prålade af (irttörnet* med dess gula, vackra blommor. 

 Beträffande själfva Lybeck syntes det Linné anmärkningsvärdt, 

 att vid gatorna stodo på pålar fyrkantiga lyktor, som lyste hela 

 natten. 



Den 28 satte sig de resande i en af sex hästar dragen post- 

 diligens, som skulle afgå till Hamburg. Linder vägen råkade 

 kusken köra vagnen alltför nära en åker. Häröf ver blef en bonde 

 så förbittrad, att han ville slå kusken och taga från honom en 

 af hästarna. Då grälet varat en stund, sade Linné till bonden, 

 att han skulle söka kusken med lag och ej fördröja posten. Bon- 

 den vände sig då mot Linné »med yxan och rödt ansikte». »Jag 

 hade kommit ihop med honom, om ej mitt sällskap hindrat mig.» 



I Hamburg stannade de resande till den 16 maj. De be- 

 funno sig väl här. Staden var väl befäst; husen härliga och skö- 

 na; folket vackert, angenämt och lifligt. Men staden hade 



ock sina skuggsidor. Där rådde en obehaglig stank till följd af 

 försummad renhållning; osedligheten »fick öppet och obehind- 

 radt frodas i de liderlighetens nästen, som funnos på den smala 

 sträckan mellan Hamburg och Altona». 



Ijinné fick här tillfälle att träffa samman med åtskilliga na- 

 turforskare, som mottogo honom med mycken vänlighet och 

 gästfrihet. De visade honom sina samlingar, lånade honom böc- 

 ker och förde honom till bibliotek, museer och trädgårdar inom 

 och utom staden. Synnerligen vänligt mottogs han af professor 

 Johann Peter Kohl, som utgaf en lärd tidskrift.** I denna hade 

 han redan förut gjort Linnés namn kändt för utlandets lärda 

 värld. Nu, sedan han tagit kännedom om de afhandlingar och 



* Ulex. 

 ** Hamburgische Berichte, 



