8» SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



drängar. De gingo nu med grå hår och hvita skägg, utlefda, 

 och en ny värld hade kommit i stället.» 



Den 17 maj for Linné öfver Skånes gräns. Först reste han 

 genom östra och sedan genom västra delen af landskapet. 



När han reste mellan Lund och Malmö kom han att reflek- 

 tera öfver det sätt, hA^arpå skånska allmogen skötte sin jord. 

 »Bonden i Skåne är så trägen vid sina förfäders sätt, som vår 

 tids ungdom är prompt att den förändra; de hålla sig så 

 fast vid gammal förfarenhet, som våra vid nya förslag (pro- 

 jekter); de äro så säkra på dem som vi osäkra om våra.» En 

 främling måste därför tycka, att deras jordbruk är så obäke- 

 ligt, som deras plog är lång; ty där plägar en bonde spänna fyra 

 å sex par dragare för en plog, som väger så mycket ett par häs- 

 tar kunna draga; utan att såsom lön för allt sitt släp få mer än 

 fjärde eller sjätte kornet i det härligaste klimat. I mycket be- 

 höfde förändringar vidtagas, men det vore ej lätt att komma 

 sådana åstad, ty invånarna hängde fast vid det, vid hvilket de 

 voro vana. »Då en bonde kommer körandes med sex å sju par 

 för plogen, sätter han handen i sidan och tycker sig vara större 

 djur än en herre, som åker med äfven så många hästar», och, 

 »när bonden kör med många par, så ropar han högt, och hans 

 grannar hafva aktning för honom, men, när han kör med ett 

 par, höres han mycket litet på åkern. Utom allt detta har ock 

 denna dårskap sin nytta, ty därigenom fås oxar till ställning, 

 som drager årligen en ansenlig summa penningar till landet.» 



Utrymmet förbjuder oss att följa med Linné på hans resa 

 till alla de orter i Skåne, han besökte. Vi vilja därför nöja oss 

 med att meddela ett och annat ur den sammanfattning af hans 

 intryck af landskapet, som inleder den tryckta berättelse öfver 

 denna färd, som han afgifvit. Däri prisar han landets »förträff- 

 liga klimat». Ett land, som har ett sådant godt klimat »kan 

 ej annat än vara det härligaste; — ja, det liknar så mycket 

 Tyskland och Danmark, att man kunde säga, det hafvet liksom 



