90 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



bitas och skria på de stora fälten, så att näppeligen någon in- 

 hyses käring gifves, som ej har gäss, där så godt förråd gifves 

 på hafre. Svanor simma med sina upphöjda vingar vid strän- 

 derna mest vid Ellenbogen mellan Malmö och Skanör, där de 

 årligen skjutas i myckenhet. Änderna hålla sig här intill jul- 

 tiden, ja ofta hela vintrarna, där de ej äro desto starkare. 

 Storkar, som näppeligen våga sig öfver Skåne, synas dagligen 

 spatsera med sina långa ben på slätten och bygga sina stora 

 bon vid byarna på träden eller taken. Råkorna ropa i alla träd, 

 som äro planterade kring byarna på slätten. Stararna, som med 

 andra sträckfåglar efter midsommaren lämna de norra provin- 

 ser, uppehålla sig här nere emot slätten och skrika i träden 

 till senaste hösten. Lärkorna hänga tillrande öfver alla sädes- 

 fälten tjockt som stjärnor med en daglig musik. Näktergalarna 

 musicera alla nätter utur de löfrika lunder närmast intill slät- 

 ten. Klockgrodorna bomma och sammanringa in på sena aft- 

 narna utan uppehåll. Fisk fångas ur hafvet som ett rikt visthus, 

 hvaraf så många och sköna fisklägen, som likna städer, äro in- 

 rättade vid stränderna. — Bi finnas i riklig mängd i sina kupor 

 på sandslätten, där de vid bohvetefälten samla tillräckligare 

 honung än hos oss på någon annan ort. Spanska flugor finnas 

 ock på träden söder om Lund, så allmänna, att man sällan ser 

 något blad af liguster och ask, som icke af dem blifvit sågadt. 

 Alltså är onekligen intet land i Sverige att förlikna emot Skåne, 

 och intet i Europa, som det med rätta kan föresättas, då alla 

 dess förmåner blifvit vägda mot hvarandra. Invånarna äro 

 alltså lyckliga, som bebo ett så ädelt land, och kunde voro 

 långt flera.» — 



I sin beskrifning öfver Skåne talar Linné om städerna, som 

 hafva hus af korsverk, om de adliga slotten, som äro försedda 

 med skottfria murar och torn samt omgifna af grafvar och val- 

 lar; om de talrika snöhvita stenkyrkorna; om de talrika går- 

 darna, täckta med halmtak; och de hvita lerslagna vägarna; 



