94 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



vissa godkända ämbetsmän, t. ex. en annotator, hvars göro- 

 mål var att uppskrifva det han dikterade, när något nytt före- 

 föll; en annan var fiskal, som hade uppseende på truppens dis- 

 ciplin, att ej något oordentligt föreföll; andra voro tillsatta 

 skyttar att skjuta fåglar m. m. Samlingen skedde alltid på ut- 

 märkta ställen, där han själf gärna var bland de första och till- 

 höll dem att plikta, som kommo sent. Under hvarje utflykt 

 (excursion) voro utsatta vissa hviloställen, där de kring- 

 spridda studerande samlades, och där höllos lektioner öfver 

 det förnämsta, som de samlat. Sedan vmgdomen således från 

 morgonen till aftonen förlustat sig på marken, skedde åter- 

 marschen till staden, då deras lärare gick främst i spetsen och 

 ungdomen i trupp marscherade efter honom med valthorn, 

 pukor och fana igenom staden ned till botaniska huset, där 

 ett mångfaldigt: »Lefve Linné (vivat Linnseus!) slöt den dagens 

 nöje'.» 



Antalet af dem, som åhörde Linnés föreläsningar, var i 

 allmänhet mycket stort. Bland dem såg man icke enbart såda- 

 na, som hade för afsikt att utbilda sig till läkare, eller som satt 

 som sin uppgift att studera naturhistoria, utan äfven många 

 andra, som ägnade sig åt andra studier. Det berättas, att till 

 och med sådana, som hade studieåren långt bakom sig och 

 beklädde höga ämbeten, reste till Uppsala för att få höra Linné. 

 Äfven från främmande land: Tyskland, England, Holland, ja, 

 till och med från Amerika, Nordafrika och Sibirien kommo 

 kunskapstörstande män för att studera naturalhistoria under 

 [-.innés ledning. 



Utom sina offentliga föreläsningar meddelade Linné äfven 

 enskild undervisning i sin egen bostad. Härtill torde han hafva 

 föranledts däraf, att hans lärjungar framställde önskan om 

 att han måtte göra dem den tjänsten. Hans nit för spridande af 

 kunskap dref honom att gå deras bogäran till mötes, och detta 

 så mycket hellre, som han därigenom kunde få ett välbehöf- 



