102 SVENSKT FOLKBIBLIOTEK. 



tid mycket bråkiga och gjorde sig ofta skyldiga till förseelser 

 jnot lag och ordningsregler. Att rannsaka och döma i sådana 

 mål tillhörde dels rektor ensam, dels rektor och några därtill 

 utsedde bland professorerna (consistorium minus), dels, när 

 de gällde gröfrc förseelser, hela consistorium academicum. Linné 

 ansåg visserligen, att de, som bedrifvit ofog, borde få sitt väl 

 förtjänta straff, men han ville icke, att straffen skulle blifva 

 så hårda, att de väckte ovilja eller löje — det senare, eme- 

 dan de ej kunde verkställas. 



Universitetet var vid denna tid en »stad i staden». Det 

 hade egen domsrätt öfver alla, som på något sätt hörde till det, 

 sålunda ej endast öfver akademiska lärare och studenter, utan 

 dessutom öfver handtverkare, arbetskarlar, nattväktare m. 

 fl., som »mot fullg(')rande af vissa skyldigheter voro skrifna vid 

 akademien och där åtnjöto laga försvar samt dessas familjer 

 och tjänare.» 



Stadens styrelse beträffande ordning och säkerhet m. m. låg 

 i magistratens hand; men denna hade dock ej att råda öfver 

 hvad till akademien hörde. Under sådana förhållanden kun- 

 de det ej undvikas, att tvister uppkommo mellan magistrat 

 och consistorium academicum. Linné försvarade kraftigt uni- 

 versitetets fri- och rättigheter. 



Äfven sedan Linné flyttat till LTppsala, fortfor han att 

 med intresse arbeta i vetenskapsakademien. Han insände dit 

 åtskilliga afhandlingar och granskade uppsatser, som man 

 sändt till honom för att få hans utlåtande, huruvida de borde 



stammiga behändiga kronor; de göra hägn för de andra och vederkvicka dom 

 med sina utdunstningar. De taggiga buskar hålla sig mest bland dem, hvilka 

 som vakthafvande soldater med sina gevär försvara de späda växter, som 

 draga sig till dem. Ormbunkarna äro nybyggare, bo uti aflägsna platser att 

 upptaga nybyggen. Mossor kallas slafvarna, som tjäna växterna, dem de 

 täcka för vinterkölden, skygga för solhettan, fria förruttnelsen men vika för 

 alla andra. Svamparna äro ett ströfvande pack, som röfva allt, hvad de finna 

 lämuadt, sedan Flora gått i vinterkvarter mot hösten. > 



