. III 



LINHÉ. — LIHHt SOM PBOrESSOR. 1' 



I ri Tagas i akaclen)ien.s handlingar eller icke. Han — «ii.-«aui • lli i 

 tiil>anjmaus ined andra — In^svaradc frågur, rörande hvilka myn- 



ghetor hade begärt akademiens yttrande. Han deltog i )« 

 löinande af till den inlämnade prisskriftcr öfvcr uppgifna ämnen 

 'ch undersökte och yttrade sig om inlämnade naturförcniAl. 



.Mr<l intresse deltog han också i kungl. vetenskapsakach - 

 nitci» i l'p|)8ala förhandlingar och var nägra år dess sekrete- 

 rare; men något fullare lif kunde han dock ej uppväcka i denna 

 institution. 



Då en kunglig bibelkommission år 1773 tillsattes för ati 

 utarbeta en ny biljelöfversättning, var Linné en bland nietl 

 •>mmarne däri; men han torde ej hafva uträttat något näinii- 

 värdt. Han hade därtill allt för ringa kunskap i greki.sku och 

 ■irl)rei.ska. 



Med åt><killiga vetenskapliga samfund i utlandet stod Lin- 

 lé i förbindelse. De ansågo som en ära att få räkna den Ix - 

 rönule mannen bland sina medlemmar. I tjugu dylika säll- 

 skap var Linné ledamot. 



Ar 1734 valdes han till inspektor öfver Smålands nation. 

 Bom sådan deltog han, så vida ej tvingande skäl afhöllo honom 

 därifrån, i de sammankomster (landskap), hvartill hela natio- 

 nen fyra å åtta gånger om året samlades. Dessa sammankom- 

 ster höUos antingen hemma hos inspektor eller i botaniska läro- 

 alen. Vid iandMka{>en förekom föredrag öfver något ämn<- 

 eller disputation eller parentation (minnestal) öfver någon 

 ramstående man, som tillhört nationen, m. m. 



Ins|)ektor följde med uppmärksamhet sina unga landsmän, 

 lian sökte sfMirra dem till flit och hedrande vandel; näpste 

 dem allvarligt, när de i något hänseende förgått sig; bilad<- 

 uppkomna tvister; höll tillbaka öfvermod och tyglade själf.><- 

 råld samt sökte skaffa hjälp åt de medellösa. 



Hvart tredje år brukade landsmännen gifva sin insiM>ktor en 

 fva af silfver, h varemot han trakteraile dem med en god middag 



