8 



har jag ej kunnat utgrunda, ty den har nog likhet med begge genera, 

 fast jag tyckes sluta af de mäste kännetechn, at den blir Perca, 



En anmärckning bör jag ej omält lämna, som jag nyligen feck höra 

 iackttagas af en del förståndiga bönder, hvaraf de säga förut antingen 

 et fruktsamt eller ofruktsamt år blifver; om isen, när han om våren går 

 bort, vräkes i sjöar eller åar uppå land, så äro de säkre om en härlig 

 gröda, men om han eljest går bort och i vatnet fortares, vänta de der- 

 på orten misväxt, hvilcket de med uprepande af flere framfarne år, som 

 efter detta märcke slagit in, bestyrckte; och som prof dertil berättade, 

 huru isen i år utan at kastas på land så småningom bortsmält, hvar- 

 före de derstädes ej spåt sig någon rik bärgning; skulle så vara i san- 

 ning tyckes bördigheten komma af vatnets flödande lika som i Aegypten. 

 Huru vida detta träffar in på den orten, hvarifrån berättelsen kommit, 

 skal jag ej förgäta höra efter, samt i ödmjukhet lemna berättelse. 



Medelst et Lectorats ledighet härvid Gymnasium är nu rum öpet 

 för Hist. Nat. Lection; önskeligit vore at vår ort kunne få fägna sig af 

 en så stor förmån. Doctor Montin ^, som nu är här i staden, säges med 

 allo makt söka samma lediga lection: Gonsistorium väntar allenast på 

 Hans Kongl. May:ts nådiga utlåtelse. — Genom H. Staf* understöd mig i 

 ödmjukhet anhålla hos WälBorne Herr Archiatern om några af de ame- 

 ricanske frön; beder ödmjukast det ej ogunstigt uptages. 



Så overderlig förmån jag skattar mig äga, uti WälBorne Herr Ar- 

 chiaterns höga gunst, så hjertelig är min önskan för Des höga välgång, 

 hvilcken endast med Ufvet skal slutas; Beder därföre ödmjukast få räk- 

 nas ibland 



Wäl-Borne Herr Archiaterns 

 •j ödmjukaste tjänare 



Jonas Ahlelöf. 

 G-borg d. 1 Aprill 



1752. 



Linn. Soc. vol. I: 11—12. 



' I afhandlingen Vernatio arborum finnas dessa Ahlelöfs iakttagelser 

 för 1750 — 51 intagna. 



^ Salmo alpinus L. — Redan i Västgötaresan omtalas (s. 257), att i Värm- 

 hind iakttogs, att »Röding (Faun. 310) fans uti Siön Yngen, som eljest är sällsynt 

 utom Lappland och Vettern». 



' Lars Montin, då praktiserande läkare i Göteborg; jfr. bref .364 not. 2. — 

 Något lektorat i naturalhistoria blef ej då inrättadt. 



* Antagligen Mart. Staaf, student i Upsala 1752, död 1789 såsom direk- 

 tör för schäferierna i Västergötland. 



