11 



464. 



WälBorne Herr Archiater, samt Riddare af Kongl. 

 Maij:ts Nordstjerne Orden, 

 Förnäme Gynnare. 



Under tilforsikt af vanlig gunsts ärnående, understår mig med desse 

 ringa rader WälBorne Herr Arcliiatern upvakta. Emedan jag undfådt 

 några ostindiska frön, vil ha äran dem öfverskicka, på det de med första 

 måtte kunna sås; likaledes öfversändes några vägster från samma ort, 

 ödmjukel. bedjandes jag måtte dera få namn; men sjelfva vägslerne 

 täckes VälBorne Herr Archiatern behålla. Ganska fä vägster har jag i 

 år af H. Osbeck^ och Torén^ fådt, emedan den förre tagit så många 

 åtskilda species, och således ej kunnat tagit öfver 1 eller 2 af hvarje 

 sort. H. Torén deremot varit nog sjuklig och således mindre kunnat 

 hämtat. H. Osbeck har ibland andra rara vägster en Gynandrist af en 

 besynnerlig artig structur, och en altförtäck hvit blomma,' som säkert 

 blifver et nyt species, men största omsorgen blir at få hanne hel up, 

 al ej några delar blifva skadade; som med upresande Gymnas[ister] skal 

 ske, så vida man kan få falt på dem. En art potatoes har H. Osbeck 

 med sig, som äro besynnerlige, kallas på Ghin.: Jams*; roten är helt 

 lång som en morot, när hon afbrytes är hon unuti helt gelatineus och 

 smakar med en blanning af olja och mjöl ; torkas hon åter, får hon ej 

 allena färg utan och smak aldeles som rågmjöl, ja när man rifver detta 

 torkade, bhr det til et pulver likt mjöl. Jag har satt en bit i en kruka; 

 i fal del lyckas, skal jag i ödmjukhet gifva berättelse. Vil denne vägst 

 trifvas här, lofvar hon riket förmån. 



I ödmjukhet vil ha äran berätta VälBorne H. Archiatern, al jag 

 lyckelig. funnit Coclea subarenaceo-marina It. vest. p. 1 87 '^ hvilcken aldeles 

 kommer med beskrifning. pag. 188 öfverens, men skiljes ansenlig ifrån 

 figuren Tab. 5, besynnerligen vid den ändan, der apertura fmnes. Med 

 särdeles nöje feck jag ärfara hvarlil hålen for henne tjente, nemhg. at 

 derigenom träda sin långa snabel genom aperturen holet upefter och ända 

 til botnens superficies, hvarest hon säkert emottager hvad henne til föda 

 kan på botnen kräla. Gurieust var efven at se, huru muslan så snart 

 jag feck fatt henne under botnen och lyfte henne ifrån vattubrynen, hon 

 då strax öpnade andra ändan och igenom et aflångt hål utsläpte en vac- 

 ker hop rent vatn, */4 qvarter vid pas, hvilcket i fullkomlig sträng flöt til 

 sista droppen; snabelen var då indragen och syntes endast rudimenta til 



