12 



honom hela dagen; sedan desse muslor hadde legat et dygn i luften, 

 begynte deras snabel komma ut, men så snart de vidrördes drogs han 

 in; desse snäckor hade til besynnerlig förundran lif hela 5 dagarne i 

 luften. 2:ne snäckor har jag, då de voro halfdöda, öpnat och med möje- 

 Hgaste försigtighet uttagit deras kröp, hvilcken lagd i '\/ ^ skal vid första 

 tilfälle blifva öfversänd. Angående hålen så voro de merendels 2:ne, et 

 vidare, och mindre det andra, men så fan jag dock på åtskilliga ställen 

 allenast et hål och kunne runt om^ej märka mer, fast likaväl muslan 

 märktes. Det lilla hålet tror jag ej utan skäl är det rör, hvarigenom 

 muslan utsläpper det vatn hon med snabelen indragit. Muslorne som 

 betäcka denna kroppen äro ganska sköra och tunskaliga, dock af olika 

 storlek. 



Uti WälBorne Herr Archiaterns höga gunst ber ödmjukast få vara 

 innesluten, emot hvilcken förmån min åkallan skal för WälBorne Herr 

 Archiatern, samt Förnäma Familiens beständiga flor vara: framhärdande 

 med djupsta vördnad WälBorne Herr Archiaterns, samt Riddarens af 

 Kongl. Mays:ts Nordstjerne Orden 



Min Förnäme Gynnares 



aldra-ödmjukaste tjänare 



Jonas Ahlelöf. 

 Götheborg d. 22 

 Julii 1752. 



Linn. Soc. Vol. I: 15—16. 



* Pehr Osbeck, se bref 172 not. 1. 



* Olof Torén, under åren 1750 — 52 skeppspredikant på ett af Ostindiska 

 kompaniets fartyg under dess färd till Ostindien och Kina, hvarunder lian gjorde 

 samlingar af naturalier, som sedan bestämdes af Linné; död 1753. 



^ Epidendruni amabile Linn. Sp. pl. ed. U s. 1351. 



* Dioscorea Batatas, — Denna, härstammande från Kina och Japan, 

 är numera odlad i alla tropiska länder. 



^ Mya arenaria L. Faun. suec. ed. II p. 516. — »Just då wi här [på 

 Oroust] spasserade på hafsbotnen, fingo wi se, at botnen pä åtskilliga ställen 

 war genomborad med 2:ne hål, smalare än et twär finger, som altid stodo 2 

 och 2 jämte hwarandra, men aldrig 1 eller 3; wi märkte därjämte ingen up- 

 kastad jord, och förstodo altså icke, hwart jorden efter hålen blifwit bårtförd. 

 Wi sågo desse hälen merendels på 1 alns djup, och däromkring långs efter 

 stranden; lusten sporrhögg mig at få weta hwad slags maskar brukte göra sä- 

 dana hål, dem jag mätte med skaftet af en Tobakspipa, som gick perpendicu. 

 lairt neder til 1 quarters djup, då hon stötte emot något hårdt, såsom ett hälle- 

 bärg; när jag satte wärjan i hafsbotnen, gick hon hela alnen neder, utan at 

 möta något bärg; men ehuru ofta jag med skaftet stack i hålen, stannade det 

 altid, liksom emot en klippa, utan at någon mask wisade sig, ty begynte wt 



