13 



med händerna at grafwa, hwar som wi sågo 2:ne hål, och när wi kommo til 

 botnen på hålen, funno wi en stor mussla, men ingen mask; ehuru ofta wi 

 grofwo, så war altid en sådan mussla wårt byte, som altså gjort dessa hål, 

 men at weta, huruledes hon kommit tilvväga därmed, eller huru hon kommit 

 så långt neder under sjöbolnen, war ej lätt att begripa. > (Linn. Wästg.-resa 

 s. 187—88). 



• V = spiritus vini, sprit. 



ALSTRÖMER, CLAS. 



Son till Jonas Alströmer, född 1736, studerade i Upsala 1750—53, hade 

 sedan några år tillsyn öfver en del af fadrens många egendomar och anlägg- 

 ningar vid Alingsås, fortsatte 1758— 59 sina studier i Upsala, anträdde i Febniari 

 1760 en längre utrikes resa, hvarifrån han återkom i November 1764. tjänst- 

 gjorde därefter i några ämbetsverk i Stockholm och erhöll 1770 afsked med 

 kansliråds titel, blef direktör för Ostindiska kompaniet och utvecklade en stor- 

 artad verksamhet till främjande af allmännyttiga och vetenskapliga företag, 

 h varför han 1778 upphöjdes till friherre. Sedan hans förmögenhet genom 

 olyckliga handelsföretag betydligt reducerats, flyttade han 1785 till Gåsevadsholm 

 i Halland, där han redan förut börjat samla ett utvaldt bibliotek samt ett 

 museum af naturalier, modeller, fysiska instrument m. m. och där han 1794 afled. 



Någon redogörelse för hans utrikes resa har ej publicerats, hvarför de af» 

 honom till Linnk sända bref, som ännu finnas i behåll, ansetts förtjänta att här med. 

 delas. De vittna om hans lifliga naturalhistoriska intresse, och som bevis därpå 

 kan ock anföras, att han under denna sin färd till Lin.né hemsände ej mindre 

 än 1550 prässade växtarter, 250 fröslag, 202 arter snäckor, 60 dito koraller 

 och andra hafsdjur, 12 torkade och 82 spritlagda fiskarter samt en mängd lef- 

 vande växter, lökar och rötter. 



Ett annat bevis på det intima förhållandet till Linnéiska familjen äger 

 man däri, att då den yngre Linxk 1781—82 företog sin utländska resa, för- 

 sträckte Cl. Alströmer honom därtill nödiga medel. Efter Li.n.vés d. y:s död 

 gjorde Alströmer ett anbud att köpa de Linnéanska samlingarne, men detta 

 kunde för den erbjudna summans ringhet, jämförd med det engelska anbudets 

 icke antagas. Han försökte därefter, ehuru förgäfves, att förmå universitets- 

 kanslern alt draga försorg om deras inköp för Upsala universitets räkning. 

 Något af samlingarne blef dock genom honom räddadt åt fäderneslandet ; Li.nné 

 d. y. hade nämligen bestämt, att efter hans död »herbarium parvum*, be- 

 stående till ej ringa del af sådana växter, som utgallrats ur det större herba- 

 riet, skulle lemnas till Alströmer såsom betalning för dennes fordran (200 dir 

 spec), och som han på intet vilkor ville afstå härifrån, blef sagda »lilla her- 

 barium» införlifvadt med samlingarne på Gåsevadsholm samt kom sedan till 

 Riksmuseet. 



Endast ett ringa antal af bref från Linné till Cl. Alströmer synas nu fin- 

 nas i behåll. Mänga, särskildt under den senares utländska resa skrifna. gingo 

 antaghgen förlorade vid den stora eldsvåda, hvarigenom 1779 i Alingsås där. 

 varande samlingar m, m. blefvo förstörda- 



