der följande är, ända till 1766, vistades Linné längre eller kortare tider på det 

 ena eller andra af de nämnda slotten, ifrigt arbetande, men ock kungligt be- 

 lönad. 



Den»första frukten af denna hans verksamhet är den 1754 utkomna första 

 delen af det ståtliga verket Museum S:ce R:a M:ti8 Adolph/ Frideriii regis; 

 af andra delen utkom däremot endast (1764) en Prodrovtus såsom ett bihang 

 till Museum S:a B:ee Mitis Lcdovica: JJlric^. Detta senare, som nästan 

 uteslutande afhandlar insekter, snäckor och musslor, fick väl ej en sådan ut- 

 styrsel, som från början var ämnadt, men Linné förklarade dock: »Jag må 

 skatta mig nögd, att jag fått här måla Eders Kongl. Majestäts Åminnelse i dessa 

 kräken, som ehuru små, dock likwäl uthärda lika med Jordklotet, och så länge 

 wördnad för Skaparen läses i naturen af förnuftiga Människor, skola dessa 

 uplifwa Åminnelsen af Eders Kongl. Majestät, som icke allenast sjelf ärkänt 

 det rätta nöjet, at wörda Skaparen af werket, utan ock så högt gynnat denna 

 Wetenskapen om Skaparens wishet, at dymedelst de flästa och raraste Djur blif- 

 wit för Människoslägtet bekanta gjorde>. Om beskrifningen på Konungens mu- 

 seum hyste han däremot den sanguiniska förhoppningen, att den »skulle rista 

 w£r vvisa konungs namn så fast som någon runsten, och giOra hans namn så 

 perpetuelt som konung Carls batailler». 



AHLELÖF, JONAS JOACHIMSON. 



Född i Dalarne 1717, studerade i Upsala och var därunder Linnés lär- 

 junge, apologist vid Göteborgs trivialskola 1745. kyrkoherde i Frillesås af Göte- 

 borgs stift 1752, kontraktsprost 1768, död 1783. — Uppgifves hafva varit »un- 

 derlig och föga lärd, dock snäll i Historia Naturalis», hvarför han ock 175!2 

 fick en silfverkanna af Drottning Lovisa Ulrika och sedan en belöningsmedalj 

 i guld. 



461. 



WälBorne Herr Archiater, 

 HögGunstige Herre! 



Så stor och obeskrifvelig WälBorne Herr Archiaterns Höga gunst 

 mot mig under mit korta vistande vid Upsala varit, så oförmögen finner 

 jag mig med deremot svarande ord kunna den samma värdigt beprisa. 

 Uptag dock WälBorne Herr Archiater mine otilräckelige meningar, såsom 

 vedermälen af min högacktning för WälBorne Herr Archiatern, samt 

 min oanoteliga vördnad, den vid lifvets slut skal endast uphöra, som en til- 

 sträckelig vedergällning för all hafd möda. Allmackten upfylle i rikt mått, 

 hvad min ofulkomlighet ej förmår önska! Han uppehålle WälBorne 

 Herr Archiatern i långliga tider under all behagelig välmågo, til den 



