143 



de grunder Herr Archiatern sjelf så mästerligen lagt: jag sparar ingen 

 kostnad at skaffa mig botaniskt bibliothek, och igenom correspondaiice 

 på utrikes orter riktar jag tid efter annan mitt Herbarium: med ett ord, 

 jag söker til at wärdigt utöfwa den böjelse Herr Archiatern hos mig in- 

 plantat, och wisa mig en någorlunda vvärdig lärjunge af en så stor och 

 lysande läromästare. När jag då med ett Gudi lof redigt begrep och 

 öpna ögon företager mig något object ur wäxtriket at undersöka, samt 

 förut kan botaniska språket, så tror jag mig tämeligen til at utreda be- 

 mälte object och beskrifwa det så, at den aldra owäldigaste skall fritt få 

 censurera min beskrifning, wälförståndes när han, som jag, wil ha san- 

 ningen til föremål och följa naturen. Aldraminst tycker jag mig då böra 

 frukta för Herr Archiaterns yttrande deröfwer, så wida Herr Archiatern 

 är alt för högt upsatt i den lärda Republiken, för at kunna wara capa- 

 ble til någon nedrig missunsamhet eller på minsta sätt ensidigt omdöme, 

 utan twärt om snarare måtte upmuntra än qwäfwa deras lust, som i 

 naturens bok wilja forska, hälsl deras, som warit Herr Archiaterns 

 älskade disciplar, och hwilkas framsteg, om de blifwa betydande, altid 

 lända Herr Archiatern til utmärkt heder och merite i förståndigt folks 

 ögon. 



Det är wäl icke utan, at ju ett eller annat misstag kan til äfwentyrs 

 någon gång ske af den, som för andra göromål skull ej hunnit ännu til 

 någon fullkomlig habitude i skrifwande: ett fel, som åtföigt alla, äfwen 

 de största. Botanister; sådant är alt mycket mänskeligt; men i den hän- 

 delse äfwen jag skulle dermed bli beträdd, så försäkrar jag, at jag ej 

 allenast skall tåla, utan ock werkeligen tacka för, en wånlig och på skäl, 

 mer än myndighet grundad correction, hälst af Herr Archiatern, såsom 

 min priswärda Läromästare, den jag i all min lifstid aldrig kan blygas 

 wid at taga information och rättelse af; med ett ord, en sådan man, 

 som jag ej allenast högeligen wördar, utan ock af hjertat älskar, icke 

 annorlunda än en Son sin Far. Jag wågar tryggt at åberopa mig all 

 min hittils emot Herr Archiatern förda conduite, och jag wet för wisso, 

 at den i alla mål, både i närwaro och frånwaro, skall finnas warit ren 

 och ostraffelig. Herr Archiatern har altså icke rätt känt mig, om han 

 Irodt, at en wälment correction skulle hos mig någonsin kunna werka 

 någon owänskap. Nej, jag har ännu aldrig dertil kunnat förmås af de 

 obehagligaste tidningar, jag understundom kunnat fått ifrån Upsala, såsom 

 gkulle Herr Archiatern owänligen en och annan gång tält om min per- 

 son, och publiquement sökt förringa min capacité i närwaro af sina 

 Elever ; utan har jag twärtom hållit sådant för ogrundadt prat, och lika 



