180 



hoppas, at Mia Hr. Broders iämbne sinnelag bibehåller mig til mitt 

 bästa; en werlds beständiga obeständighet och de mensklige föränderlig- 

 heter, som här flyta af så månge skiljachtige ödets händelser, de lämna 

 sällan en olycklig en enda wän öfrig, ehuru många wänner en gynnande 

 • lycka tilskyndat: iag wet ej, med reen sanning at säija, hwem iag i 

 Upsala, utom min Herr Broder, kan äga till wän, i synnerhet sedan iag 

 sedt mig så hårdt handteras och störtas af dem, som både natur och 

 lag bordt förbinda til ära, heder och kierlek, emot mig, som så out- 

 trötteligt befordrat deras wälgång till min olycka; Min Herr Broder 

 kienner dem och kan wittna til mycken del, om det icke är sant, hwad 

 iag säger: iag weet, at denne ingress af mitt bref roar min Bror als 

 intet ; det heter ju, man bör fägna och förnöja sin wän på alt sätt ? 

 Det är däremot min Bror ej okunnigt, at och en wän deltager uprich- 

 tigt i sin wäns widrigheter, ty däruti består den oförfalskade wänskapen. 

 Sedan nu mina närmaste, med afklädande af deras egen ähra och 

 samwetes frijd, bräckt mig i et olyckligt tilstånd, har iag et åhr och dag 

 ej funnit något teckn af deras ändring, men twärtom ouphörlig förföl- 

 jelse, jämväl utom Rikets gräntzor; nog ser iag, at längden af tijd will 

 Uta dem utdricka den kalck af försmädelse och elände, som de för 

 mig med så berådt mod inskiänckt; men — interea patitur Justus: In- 

 genting wore mig mehra kiert, än om Min Bror täcktes genom sina 

 wänner befordra mig Leigd, at iag för hela werlden finge tillfälle at 

 wijsa, hvad arghet och gemenhet kan uträtta; det war en olycklig och 

 i alla ewighet fördömbd stund, då Herr Professor O: G: kom i mitt 

 huus; iag önskar at den dag kunde utplånas uhr alla tijders calender : 

 hwad heder har han nu af min olycka, jo, et sargat och bijtande sam- 

 wete och en wakande opmärksamhet emot sig, af alt honett folck ; förlåt, 

 Min kieraste Bror, at storgse [?] naturales ibland flöda öfwer; om någon 

 man i werlden förtient et annat bemötande, så tilltror iag mig wara 

 den samma: Min gunstige Herr Broder, sök mig ut en wän af förstånd, 

 som åtager sig, at hos min Nådige s wän ske öfwerhet förskaffa mig leigde ; 

 iag är af den swarttaste afwund, på det hårdaste blamerad och wet ej 

 än min angifware; iag är för ingen del öfwertygad, utan Professor Gelsij 

 utbrackte håniske sqwaller har haft et sådant intryck, at iag blifwit 

 olycklig: hielp mig min Bror, iag beder af hiertat — torde hända at 

 Herr Professor Fick ^ wille åtaga sig denna möda ; tala med honom 

 oförmärckt därom, och om han finnes willig, så wijsa honom detta brefw, 

 men eljest ej. — 1 går, war iag i den magnifique trägården,- därest iag 

 med tårar af glädje, omfamnade och kyste copian af den wärde secundi 

 Dioscoridis original, stående i sin Lapphabite; iag fick ej wäll se Billden, 



