201 



ligt, men det förra, fast med någon främmande ärtsmak blandadt, ej eller obe- 

 hageligt». Och som de befunnits >mera lösa och lättkokade än de flesta öfrige 

 ärtarter», borde de >blifva mindre för magen besvärande och väderdrifvande», 

 äfvensom »för en i dem klarligen befintelig fetma» mera än andra ärter 

 närande. 



566. 



Högwålborne Herr Baron och Hofråtts Råd. 



Ewig tacksägelse för all wälfågnad och allt det nöje, jag för- 

 lidet nyår åtnjöt; de dagame woro ej med guld betalte och det 

 nöjet står ej mer att winna i werlden.* 



Jag bör H:r Baronen tack för det milda omdöme om Iter 

 Gotlandicutn, som H:r Gref Fipcr * genom H:r Kalm täckts yttra. 



Bohwete observationen var wacker och härlig.' 



Käre H:r Baron, smid, medan jernet är warmt, på H:r Kalms 

 resa; det går ändock sent nog, förr än allt kommer i stånd. Gud 

 ske lof, det så långt avancerat. Hwad har Manufactur-contoiret 

 swarat? Huru mycket skjuta private till? 



Nu lärer H:r Baronen wara i sitt rike, jag menar i commis- 

 sionen öfwer academiska inrättningarna; war derföre så god och 

 tänk på mig. 



Det war wäl H:r Baronen wiste sin prest, H:r Mag. Alm^'^ som 

 nu kommer till Upsala, att botanicera med mig. Biskop Beronius 

 beder mig insinuera hos H:r Baronen en ung Magister ifrån Alsike 

 att antagas uti hans ställe; på Beronii^ begäran nämner jag honom, 

 men intercederar aldrig för någon prest, som ej har venam bota- 

 nicam. Gud ske lof, här är godt förråd på andligt folk. 



Wår chinesiske prest" gjorde lycka straxt, som fick bättre loge- 

 ment på skeppet, en kista till förökning: godt omen. 



Gud late allt så passa sig för H:r Kalm. 



Wid tillfälle war så god och låt H:r Kalm berätta mig hwad 

 som sker i den lustra werlden, in Deoriim coetu. 



Jag lefwer och dör 



Högwälborne H:r Baronens och Hofrätts Rådets 



lydige dräng 

 Upsala d. 13 Febr. 1746. Carl Linnaeus. 



