204 



och »kiörde åstad alt till Polyandria», men hindrad af andra göromål, ansåg 

 han sig -följande år nödsakad att lemna sitt halffärdiga verk; manuskriptet 

 därtill finnes ännu i behåll och eges af Linnean Society i London. Ar 1751 

 grep han sig åter an, och 1753 hade han den glädjen att af trycket få ut- 

 gifvet detta >wärk, som Lins^eus altid sjelf höll för sitt bästa» och som af 

 Haller betecknas såsom »maximum opus et ceternum». Andra upplagan 

 däraf utkom 1762—63. 



* William Sherard, född 1659, engelsk konsul i Smyrna, sedan bosatt i 

 England, stiftare af en botanisk professur i Oxford, död 1722. 



^ Johan Jakob Dillenius, född 1684, botanices professor i Oxford, död 

 1747. 



* Spänn från mödosamt lass, spänn snarligt den åldrande hästen, 

 Att till det yttersta ej han må springa, och stöna af trötthet. 



Citatet, något ändradt och förkortadt, är hemtadt från Horat. I Epod. 

 I: 8. 



^ Hvad härmed afsågs, är oklart; från början af d. 11 Juni 1746 till d. 

 17 s. m. 1747 utgaf nämligen Linné ingen disputation. 



568. 

 Högwälborne H:r Baron. 



När Magister Kahnius kommer, skall jag se, om jag kan 

 sätta saken i det ljus, hon bör, och på de fötter, hon kan stå. 



Jag hoppas nu en gång snart få se H;r Baronen. Gud hjelpe 

 Hrr Baronens Fru Moder Friherrinnan,^ att det ej sker för, än man will. 



Det skall blifwa roligt efter wår död för barnbarnen att läsa, 

 hwad swårighet den har att blifwa Svensk, som en gång skall re- 

 gera hela riken: Botanices utilitas. 



Jag önskade snart få orera wid någon promotion, då det skulle 

 ske på swenska och tryckas; argumentet är de Botanices adopta- 

 tione in usum patrice. 



Hrr Kalm borde disputera pro gradu de Oeconomice patrics 

 augmento opera L. B. BielJce. Det anstode honom till tacksam- 

 het. Det gjorde honom lystre och det hade man [lätt att] vertera 

 på swenska. Jag wille dictera första uppslaget. 



H:r Baronen har en liten son,^ som känner insecter bättre, 

 än mången gammal. Jag tycker om honom, derföre att det är 

 wackert. Men aldrig så, som wore det min son, som det kunde. 



