245 



sar, blefv oför oss framställe ; alla 4 verldens delar syntes hafva förenat sig, 

 och gifvit contribution til vår Jul-afton ; men den största glädjen kom ifrån 

 Sverige.» 



"* Alexej Grigobjevitj Orlov, född 1737, generalamiral för ryska flottan, 

 uppbrände turkiska skeppen i Tjesmenviken 1770, död 1808. — »Vi hafva haft 

 den äran», berättar Björsst.\hl, »at mycket umgås med General Alexis Orlov; 

 han har bedt oss spisa hos sig på Soldate-vis, så ofta vi icke voro bordbudne 

 til bättre bord, sade han ; han är en munter, vänlig och tillika mycket modest 

 Herre, skryter icke af sine Segrar; säger at lyckan och hazarden favoriserat 

 honom at göra sina skyldigheter, och upfylla Hennes Maj:ts Ordre». 



" Jean Étienne Guettard, född 1715, fransk mångsidig naturforskare, död 

 1786. »Den berömde Hr Guettard ifrån Paris är ständigt i vårt Sälskap; han 

 var redan för sit attachement til Hrr von Likné och Wallerius half Svensk, 

 men nu har han här i Rom blifvit hel. Det är en lärd samt tillika artig och 

 lustig Man, munter och glad i Sälskap, och vid alla tilfällen skulle man taga 

 honom för en Yngling, ehuru han väl har sina 60 år» (Björnstähl). 



" Paulus planterar, Petrus vattnar, Gud skall gifva tillväxten. 



*' Carl Aurivillius, se bref. 503. 



'* »Fadren Minasi, Dominicaner-Munk», var en af de italienske lärde, som 

 Björnstähl i Italien lärde känna och högeligen värdera, och hvilkens bästa han, 

 egendomligt nog, kom att verksamt befordra. Då nämligen Björnstähl och 

 hans svenska kamrater den 20 Jan. 1772 hade audiens hos påfven Clemens 

 XIV, blefvo de af denne på det mest vänliga sätt mottagna, och »när vi skulle 

 taga afträde, frågade han mig, om det vore någon ting, hvaruti han kunde tjena 

 oss? hållandes mig i handen. Jag svarade då: at hans exempel inspirerat mig 

 en stor lust at göra andra godt. . . . och därföre dristar jag recommendera 

 2:ne mina Vänner, hvilkas egenskaper och talens förtjena en så uplyst Påfves 

 protection, som kan draga mycken nytta af sådana Snillen: en af dem är i 

 Neapel, och en i Rom; han frågade, hvilka de voro? Jag nämnde då Padre 

 MiNASi och Abboten Giovenazzi härstädes, som är en af de lärdaste Jesuiter 

 ifrån Neapel. Påfven försäkrade, at han skulle göra dem godt* — och detta 

 blef ej tomma ord, åtminstone hvad Minasi beträffar. Han skref nämligen »til 

 den Påfvelige Nuntius uti Neapel om honom och befalte honom försäkra P. 

 MiNASi om sin hogkomst och ynnest. . . . P. Mi.nasi har skrifvit mig flere Bref 

 til och tackat mig för min beständiga vänskap: han säger, at han aldrig i 

 verlden kunnat tro, at en ifrån yttersta Norden skulle komma til Rom, för at 

 recommendera en fattig Munk hos Summus Pontifex. Och sannerligen ser det 

 icke rätt underligt ut, at en Kättare ifrån fjerran Ort har recommenderat en 

 Dominicaner-Munk, til hvars Orden hör Inqvisition, hos sjelfve Påfven i Rom.» 

 Kort därefter utnämnde Påfven Minasi till botanices professor i Rom, och med 

 anledning häraf kunde Linné i sina Egenhändiga anteckningar om sig sjelf 

 omtala: »1774. Påfven, som förut förbudit Linnés skrifter i sine länder, ut- 

 nämner en ny Professor att läsa hans System publice i Rom.» 



