267 



Henne ; jag har derpå haft det nådigaste Svar, och månge Complimenter 

 ifrån Denna Stora Prinsessa till Hr Archiatern, och mycket annat, som 

 jag omrörde i det brefvet. Jag har sedan haft påminnelser ifrån Prin- 

 sessan, om Mineralierne ifrån Sveriget; jag hoppas, att de icke komma 

 i forgätenhet; det vore stor skada, om denna Prinsessa, som är aldeles 

 kär i Naturalie-historien, skulle icke blifva understödd i sina planer; vet- 

 tenskapen kan deraf få en stöt. 



Huru må nu mina vänner och Gynnare i Upsala? Såsom Hr G. 

 R. Ihre, Dr Glewberg, Dr Hydrén, Prof. Aurivillius, med månge etc. etc. 

 Alle hälsas ödmjukeligen. Jag har fått veta, att Gonsistorium indragit de 

 af Hans K, Maj:tet mig i nåder tillslagne 600 dal. om året af besparde 

 Stipcndii medel, utan att jag deraf fick upbära en enda styfver; och detta 

 alt Konungen oåtspord; häröfver har jag billigt undrat, och kan icke be- 

 gripa orsaken dertill, emedan jag reser i så dyra orter, och använder sä 

 väl mina pgr till Nationens heder; det var ofÖrväntat, att de Lärde Patres 

 skulle taga bort af deras medbroder, som far ikring som ett bi och 

 samlar till andras nytta, det som Konungen gifvit till understöd. Hafva 

 de gifvit det åt någon värdigare, och således användt dem bettre än 

 Konungen påsyftat, då bör jag tystna. " Det är hårt att se Patres blifva 

 förvände till Vitrici!'* 



Till Hr Baron och Öfver-Ståt hållaren Rudbeck bedja vi både två. 

 Baron Rudbeck och jag, anmäla vår vördnad. Jag torde icke få se 

 Upsala så snart. Skeppet, på hvilket jag skall, vill Gud, gå till Gon- 

 stantinople, går icke bort ifrån London förr än in medio januarii, som 

 jag nu nyligen fått veta af Gapitainen; förr hade han fått ut tiden till 

 slutet af denna månaden, vid sista dagarne af året helt vist; men nu 

 skjuter han upp för att få intaga mera last: Men min käre rese-Gamrat, 

 Baron Rudebeck, kommer att gå härifrån på skepp till Hamburg, så till 

 Sveriget, och det innom kort. Vi måste nu skiljas åt, sedan vi varit 10 

 år tillsammans och det i så många länder, och så många olika öden : 

 sannerligen kostar det icke för mycket på mitt ömma hjerta, att nu 

 mista en så god och trogen vän; nu måste jag vänja mig att resa ensam. 



Nu nyligen hedrades jag med ett ganska vackert bref af Hans Exc. 

 Hr RiksR. Grefve Garl Scheffer, deruti Herrn nästan försäkrar mig, att 

 Hans Maj:t ärnar göra mig till Professor i Lund och att Hans Maj:t Sjelf 

 opåmint tänkt på mig; likasom då jag blef Adjunct i Upsala, när jag 

 var i Neapel, och viste icke en gång af vacancen; Hans Maj:t förekom 

 mig ock då med sin nåd. 



Huru lider det nu med Bibel-version? Jag önskar Hr Aurivillius en 

 god hälsa, *^ det är en svåra lärd Man i de lärde språken, och i de 



