319 



går mig till sinnes, som jag ägde den lyckan wörda uti en sådan 

 hedersman en den tillförlåteligaste wän och Gynnare. Men då jag 

 tänker på wåra weltenskaper i riket; på Bergswäsendet och Che- 

 miska wettenskapen, uti hwilka han war en slella primae magnitu- 

 dinis öfwer Europa, ja ibland alla i werlden, stannar jag utom mig 

 och måste säga om honom såsom Seneca om Meca^nas wid des 

 frånfäile i Augusti tid, att en potentat mister ofta en hehl arme; 

 En Kong mister hela sin Skeppsflotta, men om ett par åhr flyter 

 en annor. Men sal. Brandts like kan en Regent aldrig få igien 

 uti hela sin regering. När ödet röfwat en Brandt och en Swab,' 

 har det kullslagit Bergslagens endaste grundpelare, o JDeiis in quce 

 tempora nos servnsti!^ Hwar och en som äger wet och wetten- 

 skaper i hela uplysta Europa, måste taga den ömaste dehl i detta 

 dödsfall, jag will giöra den dyrasta Ed, att jag ej i werlden kiänt 

 hans like i Metallurgien. Wij hafwa haft den hedren att ägt ett 

 så stort Hus; gifwe Gud wij hade wettat rått att estimerat. Men 

 utan kiännare uptages aldrig en demant af jorden, de skiönaste 

 Lilior således förwisna och nätslor gro. jag blandar mine tårar 

 med Edra och 



förblifwer 

 Min Herres 

 hörsamste tienare 



Carl v. Linné. 



Upsala 1768 

 d. 9 Maji. 



Utanskrift: 



Secreteren Edle och Högachtad 

 H:r Georg Brandt 



Stockholm. 



Efter afskrift af B. Bergics (vol. XII s. 442). 



• Georg Brandt, se bref. 217 not. 3 och nästföregående bref. 



• Anton von Swab, se bref. 395 not. 3 och 513 not. 1. 



• O Gud, till hvilka tider har du bevarat oss! 



