329 



dugelige. Sanningen är wårt ändamål. Hwad lithogenesien wedkom- 

 mer, så skall museum aboense giöra deri fylles, som jag förmodar. 



Si, så stort förtroende har jag till min Brors wenskap och owäldoga 

 nit för sanningen, at jag ock ej har betänkande wid at giöra min Bror 

 till domare i sin egen sak. Där M. Bror tycker jag har orätt, så gif 

 mig skähl wid handen; jag har ingen annan afsigt än sanningen och 

 religionen; icke heller belänkande wed at ändra mig, om jag tänkt galit. 

 Hwad stilen eller genus dicetuli angår i betänkandet, så har jag deruti 

 måst rätta mig efter genius seculi; och alltså wara litet mera qwick och 

 lefwande, än ämnets alfwarsamhet eljes skulle tåla. Derföre bör min 

 K. Bror icke stöta sig der på. Jag har erkent och erkenner Bror för 

 mästare i både Botanique och Zoologie, och skrifwer blinder under alt 

 det, som Bror säger: in mineralogis aliquid <t mihi vindico och wentar 

 se, hwad min Bror mig lemnar. 



Men sapienii sat. Jag är oföränderligen till hierta och sinne 



Min käraste Brors 



Trognaste tienare 



Joh. Browallius. 

 Åbo den 20 Martii 

 1755. 



P. S. Jag kan ej se något in politicis kunde följa af mit betän- 

 kande; ty, om grunden till Dalins tideräkning i Svv. Historien faller, så 

 tyckes det in orhe politico giöra lika mycket; och kan hans historia enda 

 wara god och mannen likaså, fast än han deri råkat taga miste. Om 

 min Bror gifwer akt derpå, så lärer han ock finna, at jag med al flit 

 undwikit at förebrå H:r Dalin något, ehuru rikt tillfälle det gifwer, hwad 

 han om wattuminskningen skrifwit; medelst oräkneliga misstagelser och 

 contradictioner : men jag har hållit mig wid saken och swart på det, 

 som har mera aucloritet och saimolikhet. 



Linn. Soc. Vol. 11: -ill -14. 



' Denna förtroliga benämning pä Li.n.nés hustru härledde sig antagligen 

 från den tid, då Browallius ombesörjde afsändandet af hennes bref till den i 

 Holland sig uppehållande fästmannen. 



- Betänkande om Vattu-minskningen. hvartiti denna läran efter den 

 Heliga skrift, naturens lagar och förfarenheten pröfvas samt oriktig be- 

 finnes (Stockh. 1755). Innan denna skrift blifvit färdigtryckt, hade Browallius 

 aflidit, och på titelbladet blef han såsom författare namngifven. 



