13 



klagat det ingen warit med sit skiifwande så hård och hwass mot honom, 

 som Doctor Browallius', har iag ofta hört honom berätta. Imodlortid 

 må Herr Professoreu taga för wist, det iag då fått röötmånaden i hufwu- 

 det, när iag afwiker ifrån Herr Professorens snnda principier. 



Men än mindre anser iag det för Herr Professorens alfware, at Herr 

 Professoren menar mig kunna komma in wid Abo Academie uti Professor 

 Welins* ställe: hans Science, som han wid Academien hade at skiöta, neml. 

 Metaphysiquen, har warit den, som iag altid ansedt för et subtilt hufwud- 

 griUer, som den hafft at roa sig med, hwilken ei den Högste gifwit nöje 

 och lust för något bättre och nyttigare för det allmänna bästa: iag tilstår 

 at om iag skulle kunna få lust och hog för den samma, så borde det ske 

 genom et synnerl. wår Herres miraquel, e. g. på sätt, som Gud lät Nebu- 

 cad Nezar bli af en förnuftig menniskia et oskäligt diur. Ei heller finner 

 iag mig för min dehl skickelig, at med godt samwetc kunna söka hwilc- 

 ken Profession, som häkt blefwe ledig; ty iag har altid så tänckt, at den 

 som är aliquid in omnibus. et nihil in toto, han är en Narr i alt. Imedler- 

 tid tror iag fult och fast, at Herr Professoren endast roat sig med detta 

 förslag. Men hwad för öfrigit angår en Professions sökande, så blir iag fast 

 wid det faderl. råd, som Herr Professoren mig gifwit, neml. at blifwa först 

 mogen och torr bak om öronen, och intet löpa åstad i ogiordt wäder, 

 ofiädrad, sig til skam, samt Hans Kongl. Maj- och Fäderneslandet til obo- 

 telig skada; hwilket ock är min oförliknel. Msecenatis Herr Baron Biel- 

 kes råd och mening, om alt detta lämnade iag til Herr Professoren mit 

 ödmiuka swar från Petersburg, neml. at iag aldrig \\i\ drömma derom, 

 mindre täncka söka, innan Herr Professoren sielf drifwer mig dertil. Jag 

 har altid ansedt Herr Professoren som en Fader för mig; iag utbeder mig 

 än ödmiukast at hädanefter få niuta samma faderl. ömhet, som härtil: 

 Bort från mig, at wara et ohörsamt Barn! we mig den stunden! 



Nu wil iag komma til annat: Strax eir en fiorton dagar efter min 

 ankomst til Petersburg skref och afsändo iag til Herr Professoren et 

 olyckeli bref; saken är så, som iag först d. 30. April fick weta. Som Fran- 

 söska Ambassadeuren Marquis de Chetardie* lät afgå i slutet af Januarii 

 månad en Curier til Stockholm, så fick iag då lof af Gref Barch', som är 

 Swensk Minister, at under hans couvert afsända et bref til Herr Professo- 

 ren; iag skref då et, som war stort och wäldigt, samt upfylt mod hwarje- 

 handa smått, som iag trodde skulle fullel. roa Herr Professoren, bcsynnerl. 

 war der omständigt uti Hist. Nat. och Litter. Brcfwet afgick lyckel.; 

 men då Courieren skulle fara öfwer frän Åland til Griselhamn, gick }>åten 

 öfwerända, och folcliet omkommo alla, undantagande Courieren och en 

 annan, som bärgade lifwot på et ijsstycke; mitt bref låg då med andra doa 

 modbrödcr uti Courierens Coffort, som nu ligger på hafsbotn; iag är ändå 

 glad, at Brefhafwaren räddade lifwet, fast mitt bref hade större lust at 

 blifwa Neptuni egendom, til hwilken iag doch ei skref det. Imedlertid 

 har den Högsto Guden på mit bref wclat wisa, hwad han under min resa 

 kunnat på mig giöra, om hans heliga vilja så warit; samt hwad tack iag 

 honom derföre skyldig är. 



Nu wil iag med några få ord anföra, hwad i brefwet war: til Peters- 



