84 



tider, hwartil do hade tilräckel. skiähl. Det andra skeppet, som iag ärnadc 

 gå med, och hwarom iag skref til Hl Archiatom i Junii början, giorde sig 

 färdigt at af gå til d. 5 Jiinii, mon fridzcongrossons utdragande och andra 

 hinder giorde, at det eom snart utsatte hwar dag at afsegla, låg qwar i 

 London <ändii til d. 24. .Tulii, då det gick ned efter floden, och giorde början 

 af resan. Mon, min huldo II- Archiater, det är ej med orden at iitsäja med 

 hwad hiertans förtrot, med hwad ängzlan, oro och bekymmer iag sattes 

 uti af alt detta; iag såg bästa delen af sommaren gå förbi, utan at iag kunde 

 giöra någon ting; iag lefde på en den dyraate ort i werlden, London menar 

 iag, der penningar åtgingo för maat och logement för mig och Jungström, 

 utan at något til min resas nytta kunna uträtta; iag begärade af Capitai- 

 nen flere gångor lof , at för 7 å 14. dagar resa ut på landet, på det iag der kunde 

 då giöra mera nytta, och lefvva för lindrigare, men han förböd mig det, och 

 sade, at han kunde inom 2 å 3. dagar blifwa reaefärdig, och så afsegla, då iag 

 ei fan rådligit, at försumma samma, från barndomen har warit hos mig 

 inplantat en oändol. lust för naturkunnoghoten: då iag fått roa mig med 

 blomstor, örter, insocter, borgarter, då har iag ment ej större nöje kunde 

 wara til i werlden, och när iag fått något sådant at syssla med, har tiden 

 aldrig blifwit mig lång, som då förglömt alt annat; men, min HL Archiater, 

 förtreten af resans utdragande blef omsider så stor, at ehuru iag sprang 

 omkring at fördrifwa den samma mod örters letande, alla observationers 

 giörando uti alla delar af Naturkunnoghoten och Oeconomien, war sinnet 

 ändå så oroligt, så at iag snart sagt war små förargad på desse oskyldiga 

 nöjen. Ofta kastade iag mina tanckar högre upp; iag ledde dem til det 

 Stora AUrådando wäsendot, som styrer äfwen do minsta saker: iag ussla 

 kräk wille likasom gå til rätta med honom, och packa derpå, at han ej giordt 

 mig rätt: iag hade ju ifrån första början och sedan alt ständigt anförtrodt 

 honom hela orawården om min resa; iag war ju utsänd på en laglig resa, 

 til wettenskapernes befrämjande, ja til befrämjande för ganska nyttiga 

 wettonskapor: hwarföro lagade han då ej så, at iag fått gå bort med Capit. 

 Mesnards skepp? Hwi skulle iag nu förnöta penningar och tid uti London, 

 der iag intet kunde uträtta, som swarado mot afsikten och giöromålet af 

 resan? Ach! tänckte iag ofta wid mig siolf, om den Store Guden har welat 

 wara af den nåde, och låtit mig gå öfwer med Capit. Mesnard, så hade iag 

 nu warit i America, och fått anwända hela sommaren til mina observatio- 

 ners anställande; desse och flere klagomåhl förde iag emot hela werldenes 

 Herre, som är siolfwa godheten, på hwilcka iag trodde, at på menniskligit 

 sätt tala, at han aldrig kunde swara på, eller gifwa raisoner til. Jag sökte 

 dock, så mycket giörl.l war, at giöra nytta af mit wistande i England, och 

 kan iag berömma mig deraf, at iag fick giöra der en hop med wackra ob- 

 servationer i hwarjehanda. Ändtel. skedde wår förlossning: d. 24. Julii 

 gick skeppet ned från London, och d. 25. om aftonen steg iag om bord på 

 det samma wid Gravesend, då wi widare foliro ned efter elfwen, och så 

 begofwom oss til siös i Herrans namn; någon missgiemingsman som rymmer 

 bort för det han giordt, och är glad at komma imdan kunde ej wara mera 

 glad än iag, som frögdades, at åter en gång få komma på resan. Wi hade då 

 en resa af 800. Swenska mihl at fahra; man skolat trodt, at om wi woro i 



