36 



är lycklig som lAmnar sig i hans ledande. Capitain Mesnard seglade i bör 

 jan af May från England, ofridztidema giordc, at han hade orsak at lefwa 

 i fruktan för hwart skepp han såg, som torde wara eu fiende ell Siöröfware; 

 då hau kommer ut på siön, får han mast dagel. et stilla lugn, utan at komma 

 uhr fläcken, hettan uti May, Junii och Julii stöter til, då en stor del af des 

 besättning och snart sagt alla des Passagerare siukna, samt ganska många 

 af dem döddo bort, och kastades öfwer bord; så at ehuru han afseglado 

 3. månader för från England förr än wi, hänt ej hijt fram mer än 18. dagar 

 för osg; och hade han kommit at wara en wecka längre på siön, hade de 

 måst swält ihiäl af hunger, ty då de kommo til lands, hade de ej en gång 

 så mycket bröd öfrigit, som de skulle hielpa sig med upp til Philadelphia, 

 utan måste förpe sig dermed hos Losama; och hade den Högste ej warit 

 så nådig, och på siön genom döden kallat bort en hop med maatätare af 

 hans folck, ho wet huru det gått på slutet. Än om iag nu kommit at följa 

 med det skeppet? mon ej då warit så lätt, at siukdomen och döden träffat 

 mig som en annan? men j)onera, at iag efter min wilja kommit hijt öfwer 

 i May månad; då, som här detta år warit en owanlig het sommar, som 

 förorsakat åtskilliga siukdomar, hwarigenom en myckenhet folck satt 

 lif vet til; ho wet om ej låtten icke kunnat falla så snart på mig som en annan ? 

 Men iag wil komma til mit förra: det war d. 4. Septemb. som sades, när 

 wi ankommo hijt til Philadelphia: iag war då mycket nyfiken at komma 

 til lands, och se med hwad örter jorden war beklädd: här roade iag mig 

 igen: Hl Archiatern wet, at iag altid haft et syunerl. nöje för gräsarter 

 (:Gramina:) och deras skärskådande; det war då lika som de wille wara 

 tacksamma mot mig igen, ty den första af Americanska örter, hwilken 

 likasom bad mig wara wälkommen, war et gramen, en ej tilf orene af mig 

 sedd Cynosurus: iag kunde swårl. hålla mig från löje wid detta möte. Jag 

 skyndade mig derpå ut på fälten omkring staden; men här blef iag bestört: 

 iag fann här en del af wåra Swenska örter, men de hade ändå til största 

 delen som något owanligit uti sig; men utom desse få, fan iag en gräselig 

 skahra af örter, som iag aldrig sedt tilf orene: kastade iag ögonen på träden 

 i skogen, så woro de alla obekanta, undantagandes, at iag sedt några af 

 dera i Europeiska trädgårdar: af alla wåra Swenska träd fann iag här näp- 

 pel. et enda, ty Bökar, Hassel, Kersbärsträd, Äfwenbök, äro wäl nogor- 

 lunda lika, men det är ändå til facies någon åtskillnad, och iag wet ej hwad. 

 Hela denna owanliga skaran förskräckte mig så, at iag i början och några 

 dagar ej kunde annat, än endast gå och se på dem, ty iag wiste näppel. 

 hwar iag skulle begynna och sluta; dock sedan iag gått och illfenas några 

 dagar, giorde iag början med deras beskrifwande, och här fant iag nyttan 

 af Botaniska Systemater; men aldrig kunde iag hafwa större nöje: i gamla 

 Swerige, minnes iag, at iag ofta fick löpa flera dagar, innan iag fick en ny 

 ört, som iag ej sedt förut, och då war iag så glad, som hade iag funnit en 

 stor skatt; men här i Nya Swerige kunde iag i början wäl få lOOÉ? nya hwar 

 dag; dock har iag nu redan så rustat här omkring, at de nya och af mig 

 osedda begynna blifwa tämel. rara, så at iag nu ofta måste låta benöja mig, 

 om iag får 2 ä 3. nya om dagen, dock alt som ställen är. Wid min första 

 hijtkomst war iag i stort bryderi, huru iag skulle anställa mina resor; anten 



