49 



det ei är uti en menniskias förmåga, at på en sommare uti et så widsträckt 

 land som detta hinna geuomfahra och samla det som man dels ser dels får för- 

 nimma af andra hafva stor nytta med sig af växter; och som iag af Hr Abra- 

 ham Spaldings bref från London af d. 15. sistledne Julii såg, at han fått 

 intet ord från Kongl. Wettenskaps Academien om widare penningars för- 

 sträckande til denna resan, och mina Herre8[!] guaranterande uti bref vet til 

 mig af Julii månad 1748., som lämnades til honom oförseglat, mera af- 

 skräkto honom at lämna penningar, än at styrcka honom dertil, utom det, 

 at en Handelsman wil hafva något wist at lita på, innan han utlämnar 

 några penningar mer än det han förr haft ordres til, sä såg iag mig ei någon 

 annan väg, än at begära sextijo pund Sterling för min egen räckning, så at 

 iag skal sielf betala det, om ei Publicum eV Kongl. Wettenskaps Acade- 

 mien, eller privata wela taga sig något deraf; iag skref uti mit bref til Hr 

 Spalding uti sistledne May månad ungefähr sålunda: utaf Hr Baron Biel- 

 kes och Hr Archiat. Linnaei bref ser min Hr Spalding, at desse Herrar 

 taga på sig at guarantera reseomkostningarna, om iag skulle förblifva utom- 

 lands et år ännu; men som iag i ganska många bref til Kongl. Wetten- 

 skaps Academien bedt, at penningar skulle förskaffas, det iag kunde få 

 vara än et år längre utomlands, emedan iag nödgades för storm gå til norrige, 

 samt at Kongl. Wettenskaps Academien wille lämna mig svar härpå, men 

 iag aldrig kunnat erhålla det ringaste svar; så har iag svårt hvad iag nu 

 skal göra, ty både Hr Baron Bielke och Hr Archiater Linn»us äro dödel. 

 menniskor; På detta bref svarar mig Hr Spalding af förenämde sistledne 15. 

 Julii sålunda och i desse ord: Herr Professoren giör väl, som intet liter på 

 dödel. menniskior, ty wi äro wanckelmodige, och fallna at sitta hemma och giöra 

 bänckkiöp^. Mina Herrar se sålunda af nu anförda Hr Spaldings egna ord, 

 at för mig war ei annat, än bedja, det han ville låta mig för nästa åhr få 

 sextio pund Sterling för min egen räckning; mer tordes iag ei taga på mig 

 och begära, än iag utan särdeles svårighet kan so mig wara i stånd inom 

 2 ä 3. år at betala; iag får då ställa resan så, som donna Summan wil tillåta, 

 eF som man plägar säga i et ordspråk: rätta munnen efter maatsäcken. 

 Wid ankomsten hijt til Philadelphia mötte mig en annan svårighet: Hr 

 Handelsman Peter Kock*, til hwilcken iag vid hijtkomston hade bref från 

 Hr Spalding, och som på samma bref hade försträckt mig penningar alt 

 som iag behöfde, hade under min frånvahro sidst ledne September månad 

 genom en hitsig och kort siukdom dödt; hans arfvingar ville efter hans 

 död ei befatta sig mod några penningars försträckande, emedan do ei wiste 

 hvad han mig lämnat samt pä hvad foot, aldenstund hans korta siukdom 

 ei lämnat honom tid tala derom el' täncka derpå, och dosutom både hans 

 hustru och alla barn woro bortreste til New York når han dog; detta var en 

 hård knut för mig på et främmande ort; men min lycka var, at Probstinnan 

 Sandin låtit all sin Sahl. mans lön neml. 50. pund Sterling, tillika mod lU. 

 pund dito församlingen här sammanskutit för henne stå orörd, hvilket alt 

 hon ansodt som en heligdom, at betala hemresan til Sverige med, och annat 

 hon i London då kunde behöfva; deraf har hon nu låtit mig få låna, tils iag 

 hinnor få af Hr Spalding assignation oK bref til någon annan handlande 

 häiHlädes, at försträcka mig penningar i sommar. Men eljest hade iag 



4 — 111». Linné* brefvUxllng. Afd. I. 8. 



