52 



1600. 



Til Hr Archiat. Linnseus. 



Högädle Herr Archiater. 



Sodan min återkomst från Canada har iag haft den äran, at skrifva 

 2— gånger til Ilr Archiatern, först från New York*, och sedan från donna 

 orten, iag gaf wid handon orsakerna, som föranlåtit mig at fatta den reso- 

 lution, at ännu töfva här qvar ot år, eller til hösten 1750. iag behöfver nu 

 ei ånyo uprepa do samma, sedan iag efter den tiden haft den fägnad 

 at få Hr Arehiatorns högtärado skrifvelse, dcrutinnan Hr Archiatern noti- 

 ficorat mig, at Kongl. Wettenskaps Academien redan et år förut stadnat 

 deri, at iag skulle uphålla mig i America 2. års tid, til at desto bättre hinna 

 observera och samla, hvad som nödvändigt är. Jag tviflar ei, at ju icke 

 alla lära tycka, at denna resan kostar ganska mycket, och är ingen som kan 

 vara mer i den tanckan än iag; men när man betraktar, at min resa kommit 

 at ske, när Wäxelcursen til England är oerhördt stor, och större, än den 

 någonsin i vorldeu varit; så får man ei så mycket undra derpå; iag reser 

 på den ort, der de anse en Shilling Sterling, (det är efter nu varande växel- 

 curs, 2. dalder och 8. öre, och tör hända mora) bara här för så mycket, som 

 vi i Sverige anse et Sex atyfvers stycke, och näppol. mera. Des utom är 

 ei här så lätt at resa, som i Sverige och Ryssland; här är en annan skiuts; 

 iag har körtel, nämt derom i mit bref til Kongi. Wettenskaps Academien. 

 Tro mig, min huldaste Prseceptor, at man oi al tid reser med nöje här; iag 

 menar en, som wil resa för Botaniquen och Historia naturalis skull; uti 

 skogarna räcker gräset under armarna; träden äro sammanflätade af tag- 

 giga Smilacibus; om man her skal komma fram, måste man ibland nästan 

 krypa fyrfota; upp i träden sitter ofta den förgifftiga gröna ormen, som 

 ofta hugger dera midt i synen, som komma honom när, och hafver tagit 

 lifvet af många; och ned på mareken är man aldrig säker för SkaUerormen, 

 en af de förgifftigaste ormar i verlden: iag tilstår, at iag ei altid varit vid 

 et roligt sinne, då iag nödgats krypa fyrfota under buskarna, at leta mig 

 fram, och de mångfalliga Grylli och Cicadaj hafva med deras buller och 

 skri hindrat mig, at gifva akt, när SkaUerormen varit i näjden, och börjat 

 skallra at gifva mig varning, til at ei nalckas honom för nära. iag vil ei 

 nämna andra besvär: Hr Archiatern skal häpna, när iag en gång får hafva 

 den äran, at mundtel. berätta min resa. Tu ting äro, som iag af min resa 

 ei utan häpenhot och nästan darrande erhindrar mig. 1. den svåra natten, 

 när vi voro i siönöd, och 2^ förleden sommars i ödemarckerna, när vi ei 

 allenast en natt lågo bara par engelska mihl från de til mord utgångna villa 

 Americanor, som genom Guds synnerl. och Fadorl. styrelse gingo miste 

 om oss, utan förnämligast, at om den K. guden ei lagat, at just då en hop 

 Fransoser ei kommit at gå samma väg genom ödemarckerna, som vi togo, 

 hade vi, efter menniskligit afseende, absolut måst svälta ihiäl, emedan vi 

 ei varit i stånd, at hvarcken komma fram eUer tilbaka, innan vi dödt af 

 hunger. Men i öfrigit, kan ei utsäjas det nöje en Historiens Xaturalis har. 

 at mast hvart ögnableck finna nya objecter at roa sig med. Man kunde hafva 



