58 



skötsel, och gofvo sig at ei göra annat, fin skiuta Ickornar, emedan de hade 

 deras möda så ganska väl betalt. Medan iag talar om et slags skadediurs 

 iitdödande, som äta upp Maysen, vil iag införa en rolig berättelse om et 

 annat; det är en art af mörckblå Stare, el' Kaja, som de Svenske kalla 

 Maystiuf, et namn, som den ganska väl förtienar, och de Engelske kalla 

 den Black bird; han är beskrifven och med lifliga färgor af ritad uti Mr. 

 Catesbys Natural History of Carolina Vol. I. p. 12. tab. 12. som denna giör 

 fiå stor skada på Maysen, i det den kommer til många 100— i en hop, och 

 äter upj) den samma, så har man uti alla Engelska Provincier gifvit ut 

 lagar, at den, som sköte den, skulle få så och så mycket för hvart och et 

 hufvud; detta haft en sådan värckan i New England, at de nu måst ut- 

 rotat dem alla der; men en annan ohyra har kommit i stället, som giör, 

 at de nu begynna ångra, det de så flitigt efterlefvat lagen; ju mer Mays- 

 tiufwama utöddes, desto mer förökade sig et slags gräsmask. de kunde 

 ei märcka det så väl innan eidstledne sommars, ty som de då började glo- 

 riera sig, at de utödt Maystiufvarna, blef af den heta sommaren och tien- 

 liga väderleken en sådan förökning af förenämde gräsmask, at den rui- 

 nerade en myckenhet af deras ängar, så at hööbristen var så stor, at de 

 förde höö til dem ända från England uti Europa; man har förut sedt, at 

 Maystiufvarna lefde af desse maskar en stor del af den tiden Maysen ei 

 var mogen; denna fogel tycktes altså af den alwise guden vara skapad, 

 at förhindra desse maskars tilväxt; sedan fogeln nu är utödd, och ingen 

 nu hindrar maskens förökning, tilväxer den otroligt. New Englands män 

 börja nu få oroligt samvete deröfver, at de för starckt velat ändra Skapa- 

 rens inrättning; det är vist, de önska do kunde dijt föi-skrifva några Rege- 

 menter MaystiutVar. Jag har väl tänckt hafva mera at säja denna gången; 

 men iag nödgas nu sluta til en annan gång. Jag har lupit i skogen, at samla 

 och beskrifva massor, lichenes, samt se, om några träd blomma bittida, 

 och deraf nu fått en sådan väldig hufvudbråtta*, at iag intet duger stort; 

 hufvudvärcken, et coroUarium af hufvudbråttan, hindrar mig hafva tanc- 

 karna tilhopa; alla mina gynnare och vänner hälsas ganska mycket. Haf 

 altid, min huldaste Prseceptor, uti en öm åtancka 



Des 

 ödmiukaste tienare och discipel 

 Pehr K alm. 



Philadelphia d. 2. Martii, 

 1750. 



Linn. Soc, Vol. VIII: 25. 



^ Marc Catesby, se Afd. I: D. 2, s. 140, not 4. 

 * Hufvudbråtta = snufva. 



