70 



Nu hoppas jag, at nästa vecka få komma til Upsala; men som alla 

 mina örtsamlingar ligga i oordning, och som det vore en förbannad stor 

 bylta, at föra dom alla til Upsala, eniodan jag nästan skulle behöfva on enda 

 häst dortil, så vet jag oj huru jag skal giöra. Gud gifve, att Herr Archia- 

 tern haft tid, at giöra on ryck hit, då vi kunnat löpa igenom hela Herbarium, 

 då Herr Archiatem skal hafva frihet, at der dupletter, eller der öfver finnes, 

 altid uttaga en eller flora; men der det finnes ondast en, lär jag masta be- 

 hålla den för liogkrifningarna skull; ty det var ei altid tid och tilfäUe, at be- 

 skrifva in loco alla de örter jag träffade; kunde Herr Archiatem giöra donna 

 resan, att vara här 2 ä 3 dagar; så finge jag giöra Herr Archiatem följe 

 tilbaka til Upsala; och jag tror, at det spolium Herbaceum Herr Archiatem 

 vid samma tilfäUe finge här giöra, skulle löna den resan så mycket inemot, 

 som någon rosa Herr Archiatem tilförene giordt på så kort tid från Upsala 

 til Stockholm. Lät mig med nästa post veta svar härom, och hvad jag 

 har at rätta mig efter. Aldrig kan jag ändå föra alla mina samlade örter 

 til Upsala, ej heller får jag länge vistas på Svenska sidan, ty Biskop Bro- 

 vallius längtar, längtar, längtar, längtar, at jag med det första ville komma 

 djt öfver, och Herr Archiatem vet, huru mycket jag honom är förbimden. 



lag har ej förr hunnit besvara Herr Archiatems 2~ bref; nu vil jag 

 korteligen giöra det: 



1. angående at Herr Archiatem ej vil nämna tör någon om det vore 

 några nya, eller mindre väl beskrefne örter, af dem jag anten samlat och 

 inlagt, eller haft frön med mig, endast jag ville visa Herr Archiatem dem. 

 Men hvad skapnad skulle den örten eller naturale hafva, som jag ej skulle 

 vela af aldra innersta hierta ei allenast visa Herr Archiatem inlagdt, 

 utan ock moddela frön deraf ? Hvem är jag mera skyldig? kan jag någonsin 

 hafva större heder, än at Herr Archiatem sielf först gör dem genom be- 

 skrifniugar och anmärkningar bekanta, både til deras genera och Species. 

 Ar det en ren och rätt kärlek för vetenskaper, at Herr Archiatem ej vil 

 beskrifva och publicera dem, om Herr Archiatem har tilfäUe at få se anten 

 specimina, eller ännu mera herbas vivas, och deras partes fructificationis, 

 blott derföre, at jag upsökt dem? Är jag ei en dödelig menniska? får jag 

 icke i början mycket at giöra med inin profession, och Lectioneme, at jag 

 ei en gång hinner täncka på min Resebeskritning etc? lag kallar, och 

 skall altid kalla Herr Archiatem en hård man mot mig, en hatare af veten- 

 skapernas rätta förkofran, ja, som de gamla sade, hvars mans nidinge, 

 och ännu värre, om ej Herr Archiatem genom trycket utgifver så snart som 

 giörligit är beskrifningar på de örter, som äro rara, aldeles nya, eller mindre 

 väl beskrefna, och dera jag varit så lyckelig, at anten få lämna Herr Archi- 

 atem specimina sicca, eller det, ?om är bättre än frön, at ief vande örter 

 kan ses. Vil Herr Archiatem nämna vid någon, at Herr Archiatem fått 

 dem torra eller lefvande örter af mig, lämnas i Herr Archiaterns godtfin- 

 nande, fast sådant krus emellan Vetenskapers älskare, och än mera emellan 

 Herr Archiatem och mig, synes onödigt, ja nästan lit^en grand pedantiskt: 

 nog af, at det namnes, at Herr Archiatem fått frön eller örter af en des vän, 

 bekant etc. från en sådan ort, hvaräst den växer vilt på sådana ställen. 

 Gifve Gud, at Herr Archiatem kunde bland min örtsamling finna så många 



