73 



^öna plantor'. Tideu tillät mig ej, at vara så noga och vidlyftig som sig 

 borde. Mod nästa post skola flera följa. 



Min huldo Herr Archiater, lät mig nii mod posten veta, om Herr 

 Archiatern hade något Exemplar qiiar, at aflåta af Hortus Cliffortianus 

 eller ej; det vore lika huru defect det vore, vore lyckan så blid, at et sådant 

 funnes, lät mig då med första tilfälle få hafva den förmån, at få det hit. 

 Fins ock intet något, så beder äfven få veta det, at få söka, hvar jag kan 

 få låna någon. 



Så när hade jag i dag skaffat til Sverige mera skada från norra America, 

 än nyttan af alla de frön jag bragt hem mod mig. Saken är den : När Engels- 

 männerne och do Svenske först kommo til norra America, sådde de bland 

 andra växter för deras föda äfven ärter, dem de fört med sig från Europa; 

 de trifdes braf, och betalade väl omaket i början; men när de bodt uti 

 landet någon tid, började en ohyra, en liten föraktelig mask, att ruinera 

 alla deras ärter, men det skedde ej på det sätt, som hos oss uti Sverige, at 

 ärten blifver upäton af masken den tiden skidan är grön, och ärten ännu 

 står på åkern; nej, denna mask har ännu gått längre: när man om hösten 

 bärgat in ärterna, och tröskat dom, so de alla så härliga ut, at man kan gla- 

 das dervid; men här är ej alt gull som glimmar: inne uti ärten ligger et litet 

 •Ägg, som ej utkläckes, förr än anten om vintern, om det annors ej är alt 

 för kalt, eller bittida om våren, då den sedan fortfar at utholcka ärten, som 

 ses uti dem, jag nu har den äran, at sända til Herr Archiatern; och således 

 skämmor masken aldelcs bort ärten. Denna ohyran har nu så växt til 

 uti Pennsylvanien, Nya Yereey, Nya York, och Nya England, at hvarest 

 do fordom haft do härligaste ärt -åk rar, och h vadan do årligen skeppat 

 ut en myckenhet ärtor, äro de nu ej i stånd at så en enda, ty när ärterna 

 stå i blomma, komma vissa insecter, mödrarna til sådana maskar, och lägga 

 doras ägg i blomman, som sedan blifva ärtens ruin. Det är märkvärdigt, 

 at desse ohyror flytta sig uti America alt längre och längre til Norr; År 

 1748 viste do ej ännu af dom vid Shenectady, som ligger vid 43 grad. Lat. 

 Bor. men förloden sommors, då jag andia gången var der, beklagade de sig, 

 at de märkt några af deras ärter nu skämda af desse maskar, och fruktade, 

 at innom få åhr skulle on af doras bästa handelsgrenar taga en alt för stor 

 stöt af et så litet kräk. Ännu hafva de ej Jiunnit så långt til norr som til 

 Canada. Ehuru jag vinnlade mig, så kunde jag ej få se det insect, som kunde 

 åstadkomma å mycken skada, fast jag såg masken. Bland andra frön, 

 som jag tog vid afrosan från norra America, voro äfven ärter, hälst af dem, 

 som voro goda. När jag i dag börjar öpna on af desso strutar, finner jag alla 

 ärterna genomborado och utholckado, samt en Tropp af små insecter 

 framtogande; jag fan, at då var hög tid, at snart sluta struten igen, ty 

 sluppo desse Horrame ut i fria luften och uti et ärtland, så kondo de inom 

 några år giöra Sverige mera skada än nyttan kan vara af alla do växter 

 jag bragt hem från Norra America. Jag sänder så ärterna som sielfva in- 

 scctot här innelykt till Herr Archiatern, at Herr Archiatern må se de kräk, 

 som totalitor ruinerat en så nyttig växt på många ställen i Norra America, 

 ja i hela Provincier derstädes. Var varsam vid dera» handteraudo, ty 

 rätt som han sitter stilla, flyger han til vågs; vore fönstret d& öppet, torde 



