78 



Mennander' och Mesterton af Philos. Professorerne äro Präster, och Clev- 

 berg* har oj ännu kunnat stå at öfvertalas, at bli Präst, derföre måste jag 

 som yngst vara bådo utan Prffibondo hemman, samt hafva 100 dalcr silf- 

 vormynt mindre lön än de andra; at hielpa detta, var Biskop Brovallii 

 första Proposition til mig, at jag måste blifva Präst: jag svarade. Nej, 

 Högvördige Fader, det blir jag i evighet aldrig. Nu sedan min hitkomst 

 har jag gått bröstgänges på Prof. Clewberg, at förmå honom at blifva Präst; 

 mina kamrader hafva ock giordt det samma, och hafva vi med alla de 

 präktiga färgor vi kunnat skrapa tilhopa, afmålat för honom det ledigt 

 stående annexet; kan han ock ha dubbelt om ej trodubbelt mera lön då, 

 än han nu hafver; så at han ock nu är på en täml. god väg, och hoppas jag 

 fram för andra hafva den glädjen och förmån, at se honom Präst nästa vår. 



Eljes är lefnaden här nog nöjsam, hvartil i synnerhet bidrager det, 

 at jag fått den lyckan, at få Professor Leche hit; våra studia äro til en stor 

 del communia, hvarföro ock den ena kan aldrig vara en dag från den andra; 

 våra små bibliotheque äro ock gemensamma, hvadan vi ingått den öfver- 

 enskommelse, at den boken jag köper, behöfver han ej köpa, och så vice 

 versa; om någondera af oss upfunnit någon ting, eller fallit på någon tanka, 

 eller igenfunnit något synnerligit uti en bok, är den som uti en ständig 

 oro, innan den får lämna den andra del deraf; detta är en kort beskrifning 

 af vårt omgänge, som är förtrognare, än mellan 2— bröder; vi arbeta i 

 alt med förenad råd, kraft och hand. Den som ännu mera föröker bägges 

 vårt nöje är, at vi hafva en Biskop, som är den största både älskare och 

 Promotor af Natural Historien, som kan gifvas; vi längta derföre bägge, 

 både Prof. Leche och jag, at Eiksdagen må blifva kort, och at vi med det 

 snaraste må få vår Browallius tilbaka, då vi hoppas här i Finnland ock 

 uträtta mycket godt. Eljes har härtils, och ännu til en del Metaphysi- 

 quen segrat öfver alt här vid Academien, och det nästan mer, än vid någon 

 academie jag tror i verlden, undantagandes de Spanska; så at en magister 

 ej trodt sig aldeles med rätta burit krantzen, om ej åtminstone den ena af 

 hans disputationer varit uti Metaphysicis; men vi förmoda klarare tider. 



Herr Archiaterns gunstiga skrif velse fick jag med sidsta posten, jemte 

 den under trycket varande beskrif ningen af de nya Genera, för det beröm, 

 som Herr Archiatern uti mer än hög grad mig så oförtient tillägger, tackar 

 jag aldra-ödmiukast; jag har önskat, at få ännu några år gå och gräfva 

 uti america, då har jag kunnat hinna samla något så af observationer som 

 naturalier hälst uti et så vidt sträckt land som norra america är; hvar gång 

 jag nu håller på at läsa i min lournal tror jag mig tråna bort af sorg och 

 längtan, at jag ej mera är der, och at jag ännu en gång finge komma djt, 

 at genomwandra den långa bergsryggen, som löper genom hela Norra Ame- 

 rica: finge jag något vackert tilbud derifrån, så vet jag ej hvad jag giorde. 

 Den Högste styrer alt som han vil. Så snart jag får litet mera tid, skal jag 

 öfversända mera observationer af min amerikanska resa til Herr Archia- 

 tern, sådant som jag tror kan vara af något värde, hvilcket jag beder öd- 

 raiukast, det Herr Archiatern ville göra allmänt genom trycket, om det 

 meriterar så mycket; men det bör ske utan beröm och fiäs. 



lag är helt förtörnad på Herr Archiatern, som ej ville taga Possum 



