80 



(ler jag rest; af EngelBmännerna kallas de Craanberries, af Fransosorna 

 Atoka, hvilcket är et vilskt namn. 



2. Lingon; aldeles samma med våra svenska; desse har jag ej funnit 

 annorstädes, än norr om Quebec i Canada, En gammal Frånses, som följde 

 mig, och som ofta varit landvägen från Canada ända til Hudsons liny ge- 

 nom de stora ödemarker, sade, at desse Lingon växa der i skogarna i myc* 

 kenhet, så väl som lliortron, åkerbär, kråkbär etc. 



3. Vaccinium joliis lanceolato-ovatis integerrimis deciduis. Oron. 

 flor. Virg. 43, Kallas af de Svenska i America Landlbläbär: växer under 

 trän i glesa skogar både i god och mager jordmån; häraf äro flera varie- 

 teter, men de härröra mast af en mer eller mindre fot jordmån. De 

 blomstra i början af May, och äro häraf i synnerhet 2 varieteter. 



När detta species växer på de magraste sand- och tallmoar, visar 

 facies mig, som det vore en varietet från de bägge förra, men jag vet ej 

 hvari det består. 



4. Vaccinium arborescens, Kärrblåbår, så kallade af de Svenska i 

 America, elT Stenblåbär, emedan frön uti bären äro nästan stenhårda. Na- 

 turliga stället af denna är på våta och sancka ställen vid bräddar af kärr, 

 och äfven uti sielfva kärren. Af denna finnes ock 2 å 3 varieteter. Gro- 

 novius har ej denna i sin Flora, så framt han ej vil giöra denna och det 

 nästföregående 3''!'' species tU alt et och samma, det de dock intet äro; 

 jag vil här utskrifva ur min dagbok ord ifrån ord mina observationer om 

 denna, då Herr Archiatern kan deraf giöra sina slutsatser; 



Bären på alla desse species n. 3. och 4. med deras varieteter likna til stor- 

 lek, färg och smak våra svenska blåbär. 



5. Vaccinium foliis ovatis integris deciduis, racemis foliolosis. Grön. 

 flor. Virg. 155. Crescit in solo arido et sterili per americam Septentrio- 

 nalem. Clayton har 1. c. gifvit en tillräckelig och skön beskrifning på blom- 

 man; jag vil derföre lägga något här til, som han ej har: den växer uti 

 mager, torr, sandig eller lös jord; buskarna äro sällan öfver en alns högd, 

 men hel fulla med blomster, då de stå i blomma, hvilcka äro ganska hvita 

 och giör, at en kan se dem på långt håll. 



Denne giör samma nytta uti America som odon hos oss, ty bären äro af 

 lika storlek, fast skilda til färg, och aldeles af den smak, som odon hos oss; 

 eljes skiljas de quoad locum från odon; desse mogna sent uti America, 

 och kunna sällan ätas, innan de blifva frostbitna. 



6. Vaccinium baccis albis insipidis. Så har jag kallat en liten buske, 

 som jag fan växande på höga mullbackar vid sidan af Laurence flod i Ca- 

 nada d. 22 Aug. 1749. Facies är aldeles som på et Vaccinium; men om det 

 är et Vaccinium, kan jag ej säja, emedan jag ej sedt blomman, ty frukten 

 var då mast mogen, när jag fan det. 



Smaken af bären nästan någorlunda djt åt som Cornus herbacea, dock 



