Martin, huru rar växt i Sverige den var. Herr Archiatem lär erindra sig, 

 at jag fordom sade, det jag trodde mig sedt upp vid Willmanstrand, eller 

 emellan Kymmene-elf och WiUmanstrand en Centaurea, som ej vore lik 

 de uti Sverige växande; detta var 1740 om sommaren; men jag var dock 

 ej aldeles viss på min sats; så at Herr Martin ändå med rätta tilhör första 

 uptäckandet. Alsine flor. Suec. 371 finnos på flera ställen här i Finnland. 

 Vi hoppas ännu finna många rara örter, bara vi få litet tilskapa de stu- 

 derande, och tro, at Herr Archiatern framdeles skal med synnerligit nöje 

 läsa våra bref. 



Jag förtog mig* i hast sidst: den ört Herr Archiatern sände til mig, 

 och vuxit af mina amerikanska frön i Upsala, måste nödvändigt vara aster 

 serotinus palustris. Grön. flor. virg. 178, annors känner jag den ej; ty jag 

 hade ej den förmån, at få sommartiden vara uti Pennsylvanien, utan nöd- 

 gades då altid resa norr åt, så at jag fick ej se lOde delen af de örter, som 

 finnas i Pennsylvanien; Jungström, som blef quar, samlade både denna 

 och många andra, samt frön deraf; men huru starck Botanicus han kunde 

 vara, finner Herr Archiatern lätteligen. 



Detta leder mig till en annan sak, til tanckar och til et bref, som jag 

 tror, det jag nästan kan dyrt svärja på, at Herr Archiatern ej denna gång 

 skulle vänta från mig; men jag rår ej sjelf derföre: naturam si furca expeUas, 

 tamon redit; ty tantus amor florum. Jag har denna tiden lupit igenom 

 mina beskrifningar öfver de Americanska örter; jag finner mer än mycket 

 deri, som jag ej är nögd med; här och der felas mycket uti beskrifningar- 

 na. Beskrifningar öfver foglar har jag ganska litet; nästan alsintet öfver 

 fiskar; intet tillräckligit öfver insecter, uti mineralogicis grufvel. bris- 

 ter; jag har säkert ej sedt 10 delen af de rarare örter, som finnas uti Penn- 

 sylvanien, än mindre af dem uti Marylandia, Virginia, Carolina; aldra- 

 minst af dem, som växa på de höga bergen, som åtskilja Carolina och Vir- 

 ginien från Mississippi och de franska Colonierne; skall jag kalla det en til- 

 räckeUg Flora, som Gronovius gifvit ut af Claytons samlingar? Alla de 

 örter, som Clayton öf versände, blefvo ju samlade på en enda resa och en 

 enda sommar på en månads tid: hela resan sträckte sig ej til 30 svenska 

 mil i längd; hvad vil det säga i norra America, uti en så ofantlig vidd af 

 land? Herr Archiatern tilstod, at det var vackert af örter jag samlat, och 

 et ansenligit antal. Herr Archiaterns gunst sade så, men i sig sielf var det 

 näppe] . en hand full mot den otaliga myckenhet af species, som ännu äro 

 der quar, af mig ej sedda; jag fan ju til sidsta slutet af mit vistande der, 

 at jag hvar dag kunde få nya örter, af mig ei förr sedda. Huru skal jag 

 nu bära mig åt? Kära Herr Archiater hielp mig: det duger Fånen och in- 

 tet, at ligga här i Finnland; jag kunde näppel. på hela förleden sommare 

 snoka opp en ny ört, ej förr funnen i Sverige. Huru skal jag komma til 

 America igen? studera nu med mig derpå. Herr Archiatern mindes, at 

 jag i fiohl sommars sade, det jag ännu hade lust, at en gång resa til America, 

 och at Herr Archiatern skrattade der åt, och spådde, at bara jag kom til 

 Åbo och fick komma i ro, skulle jag minst täncka på, att vela mera till 

 America; den tanckan skulle snart blåsa bort, då jag fick börja ligga i goda 

 dagar, och vara commod: Herr Archiatern spådde rätt, då Herr Archia- 



