125 



1631. 



Högwälborne HL Öfwerst 



Riddare af K. Mtz Swerdsorden. 



Högwälborne H' Öfwerstens höggunstiga af d: 11 januarii 

 har åter hedrat mig med gunstig hogkomst. Jag har uti Fauna 

 Svecica upgifwit mönster-rullor på alla de swänske diur som inom 

 Swea riket blefwit uptäkte intill åhr 1746. Men Högw HL öf- 

 wersten har taks afrita en ny recreute för wår svenska Fauna 

 och altså sielf wärfwat denna, som tillförene ej warit bekant i 

 Swerige, ehuru hon utomlands warit allmänt kuimig. Denna 

 afritade musla har en synnerlig egenskap at hon lyser i mörkret, 

 och de gamble undrade mycket at då de åto denna i mörkret 

 som ostrer, lyste munnen; och då man gnid. ansictet med djuret 

 i mörkret lyste det som Mosis ansichte. Denna Musla bor under 

 sanden i hafwet och är afritad samt beskrifwen af föUiande 

 authorer.^ 



Rondelet: testac. 43 



Jojistoni testac. tab. 15. jigura 20 



Lister angl: 192. t. 5. fig. 37. Concha fusca angustissimaque 

 musculo ad cardinem nigro, quibusdam Solen dicta. 



Bönan: conch. class. 2. n. 56 [57!]. 



Plancii conch. p. 33. t. 3. f. 6. 



OtMlteri testan:, tab. 95 fig. C. Solen laevis albidus candidus 

 ex fusco et subroseo colore variegatus & fasciatus. 



Argenmll. conch. 343. tab. 27. f. L [M!]. 



wäxteme på hafsbotn, som lika gettingebo lära wara Alcyo- 

 nium. 



Hwad af diur som lägges uti starkt bränwin det blifwer be- 

 warat; äfwen alla slags manetter och siökalwar; De store diuren 

 kunna intet bärgas, om man ej f&r små af samma skapnad. 



De minste och förachtehgaste siökräken äro de rarasto och 

 märkwärdigaste för naturkunnige, alla slags muslor och snäcker 

 böra och kunna inläggas med sielfwa diuret i bränwin, hälst de 

 äro än ej rätt beskrefne 



Prof ess. Kalnis resa är redan 1746 af trycket utgången i 

 octavo, hos Salvius. 



Hwalfiskame äro af många slag, och rara diur, af få beskrefne 



