138 



gagn, sommaren är nu inne uti Neapel, ocli jag måäte ännu ligga här. Hade 

 jag endast fådt i October de 100 plåtar som H^ Archiatern Bseck lånt, som 

 aldrig aflåter at visa genereusitet, så hade jag ej oroat ännu någon om 

 penningar, jag hade då efter min föresats gådt til Livorno och sedan til 

 Pisa som är en 8pat[8]erväg, hvarest jag blifvit öfver vinteren, då jag redan 

 tör hända kunnat skicka hem en par lOO''*; Egyptiska örter, min tancka 

 var at i god tid gå til fots ifrån Pisa til Neapel, då jag spart åtminstone 

 af mitt Capital 3000 daler och gordt mera gagn. Nu måste jag risquera 

 at gå til Siöss, då medelhafvet för Algeraren' är så osäkert som tar bort 

 det ena franska skeppet efter det andra, jag har ej annan utväg. 



Sådane fataliteter tyckas kunna vara tilräckelige at bringe en uti 

 desperation. Det är ej heller underligit, då en yngling, som igenom Gyn- 

 nare blifvit frambragt ser sig utur stånd satt at fulgöra sin skyldighet, at 

 befästa de tanckar som mina Gynnare fattat om mig, och at låta deras 

 arbete och möda för mig vara aldeles frugtlöst och derigenom göra en total 

 olycka, jag säger, det är då ej underligit, om ett Sinne som någorlunda 

 täncker störtas uti förtviflan. Om jag nu dertil lägger den glädie, som 

 mina ovänner af en sådan undergång får, hälst jag är försäkrad at min Tra- 

 goedie här i Frankrike, är öfveralt bekant, så är tydeligit at min bedröf- 

 velse och jemmer nådt sin högd, men jag bedyrar heligt, at aldrig komma 

 innom mitt fäderneslands gräntsor, förn jag någorlunda blifvit öfvertygad, 

 at mina befordrare ej behöfva blygas för mig. Välborne Herr Archiater 

 och Kiddare, vredgas ej på mig, at jag så fritt och uprigtigt bekänner h vad 

 som ligger mig på hiertat, det är en tröst för mig at få nämna det, jag hvarc- 

 ken bör eller kan vänta vidare hielp, men jag tviflar ej om medömkan. 

 Hvad jag til hälsa och sinnes krafter under desse 6 månader lidit, vete 

 Gud bäst. Jag tilstår och at mitt tålamod aldrig kunnat komma på större 

 prof sten. Men jag hoppas at mitt elände måste åtminstone nu lida til 

 slut, det jag så ofta med tårar önskat. 



Så snart jag ankom til Marseille träffade jag DoctT Degano som med 

 Välb. Herr Archiatern och Riddaren corresponderar*. Han nämde straxt 

 om en träta som upkommit angående productio Speciei hybridae af en 

 häst och en ko. H^ Degano har i anledning af Välb. Herr Arch. Observa- 

 tioner påstådt at detta endast förblifver inträ suum Grenus, men omsider 

 hafva de stridige upskutit saken til Välborne H^ Archiaterns och Rid- 

 darens decision. At detta datum* ej är rigtigt är jag helt säker om, emedan 

 jag endast hört det berättas af en enda Person, som är en storpratare, 

 och tror sig förstå alting, man vet at de som tala mycket veta litet. Hr 

 Degano feck Herr Archiaterns bref under det jag var hos honom. Han 

 förundrade sig högeligen at Herr Archiatern och Riddaren säger sig sedt 

 rudimentxim foetus futuri in Animalibus et vegetabilibus, han trodde 

 det vara tryckfel, men jag viste honom tU Philosoph. Bot. der jag menar 

 mig sedt det vara nämt. Han grubblade rätt mycket hvarutaf det här- 

 rörde at Herr Archiatern säger sig undra på, at han som Italienare gordt 

 reflexion på dess observationer, jag gaf honom uplösning derpå, som jag 

 förmodar vara uti[!] Pontedera', samt en eller annan Italiensk Botanicus, 

 men han berättade at Välborne H^ Archiaterns och Riddarens skrifter 



