144 



på nedrigt sätt af Consulen Butini blir hauterad. Om iutct bemälte Consul 

 här vore, hade jag utaf andre som känna mig redan blifvit hielpt, men det 

 står nu ej at göra. Sedan recommendations bref från Wälborne Herr 

 Archiatern och Riddaren til honom ankommit för mig, blef hans conduite 

 värre och ej bättre, lian feck deruti förnimma at min sedel var accepterad, 

 hvarföre jag anhölt at han skulle til min resas befordrande betala mig 

 samma sedel, men jag feck til svars at han hvarcken förstod brefvet eller 

 kände HF Archiatern och Riddaren, några postdagar derefter ankom bref 

 från hans Commissionair i Stockholm at H^ Hof Intendenten Julin" lofvat 

 betala samma sedel, jag itererade min förra begäran, men fåfängt, några 

 postdagar derefter ankom åter bref ifrån samma Commissionair at sedeln 

 var accepterad til betalning den sista i Martii månad. Han hade härutaf 

 alla möjeliga skäl at min sedel var rigtig, hvarföre jag än påstod at han 

 måtte betala mig den men fåfängt, han säger sig betalt så mycket för mina 

 landsmän, at han ej mera kan betala: at han ännu ej har full säkerhet 

 om min Person; at ännu difficulteter angående sedelen kunde göras; at 

 Konungen af Sverge ger honom ingen ting; med flere otålige impertinencer, 

 som jag måst upsupa. Slutet blir således det at jag måste förvänta i Mar- 

 seille til dess penningar för bemälte sedel genom dess Commissionair öf- 

 verkomma, detta kan omöjeligen ske förn i medio Maij, emedan bref ven 

 fordra 30 dagar at vara under vägen. Jag kan således omöjeligen komma 

 til Neapel förn i Junii månad då alt är förbi och således efter all uträkning 

 detta året äfven onyttigt. Jag har förestält Consulen Buttini mina af- 

 fairer, huru oumgängelig tiden är för mig, men alt utan värckan, han har 

 äfven til slut bemött mina utskickade med mycket ovett. Välborne Herr 

 Archiatern och Riddaren ser således den nöd uti hwilcken jag är. At min 

 välfärd nu dependeras af en köpmans försumlighet. At Cons. Acad. gunst 

 emot mig ej kommer til den ringaste nytta. At sedan jag nu i jemna 6 

 månader väntat på växel så skola och den 7 och 8 gå med. Under den 

 tiden har jag måst sättia mig i skuld som dageligen ökas, då jag nu änte- 

 ligen får desse penningar för min sedel som jag kunnat haft i februarii 

 månad, så är hvar enda fyrck åtgången til skulds betalande. Jag nödgas 

 derföre anhålla om de resterande 1800 dr på Neapolis, at jag ej må inlöpa 

 der uti lika omständigheter. Jag är ej revangeuse, men jag skal likväl 

 biuda til at skaffa Cons. Butini en välförtient skrapa, för at, utaf blotta 

 Capricer störta en oskyldig uti total olycka. Jag frågar om detta är con- 

 duite utaf Consul. Då jag låg siuk här i Marseille såg jag på 6 veckor ej 

 någon Consul hos mig som dock bör fråga efter sina landsmän. Jag ser 

 väl at denna chagrin lärer taga lifvet af mig, hälst jag ser at den aldrig 

 får någon ända. Får jag ej någon restitution för det jag varit nödsakad 

 at depensera här under väntan på växel, är det för mig omöjeligit at göra 

 någon nytta. Det är hårdt at så bhfva hanterad af Consuler. Endera 

 dagen skrifver jag directe til Hans Majst. Om ej Consulen Holm då han 

 här var försäkrat honom om min Conduite Hkaledes Kongl. Consulade 

 Secreteraren Bränder^' som geck öfver til Algier, Välborne Herr Archiat. 

 och Riddarens bref, dess egne Commissionairer, så hade jag intet at säga, 

 men alt detta oagtadt blir jag så Gudlöst hanterad; det är svårt at på så- 



