150 



och med hvilka jag ej vil Välborne Herr Archiatern och Riddaren oroa. 

 Under resan från Franckrike til Neapel blefvo vj nödgade at gk i hamn 

 vid Jsle de TElbe ej långt ifrån Corsica, dehls för motvind, dehls för 3"^ 

 Tripolitainska fartyg, för hvilcka vj väl voro aldeles frie, men at nndgå 

 visitation, för hvilcken vj sedan varit nödgade at göra quarantine i Nea- 

 pel, togo vi heldre hamn i Portolongone, Konungen af Neapel tilhörig. 

 På denna prägtiga och frugtbara öö, hade jag tilfälle at samla en ansenlig 

 hop rara och vackra örter, jemte en myckenhet Jnsecter. Ett Cypripedium 

 kan jag deribland räkna som ganska vackert och nytt. Gräs har jag alt 

 sedan min afresa från Sverge, utom et underligit Cynosurus ej andra sedt 

 än svenske, och mossor äro ganske rare, dehls för den skoglösa orten skull, 

 dehls för den förskräckeliga hettan, men jag hoppas då vinteren kommer 

 at få tilräckeligen af det slaget. Så snart jag til Neapel ankom började jag 

 at göra flitiga excursioner, hvad jag under den tiden fådt, skal jag vid 

 första lägenhet hemsända. Ett enda nytt genus är deribland, hvars beskrif- 

 ning innelyckt medföljer. Den är helt nära slägt med Schrophularia och 

 Martynia, men kan intet reduceras på något sätt til någondera af desse, 

 Facies corollaj är den samma som Scrophularia, men Calyx är här quinque- 

 phyllus; Flexuira staminum skiljer den ifrån Scrophularia, men concilierar 

 den med Martynia, men rudimentum quinti Stamin. finnes ej, som är 

 character essentialis Martynia?. 



De Jtalienske Eese scribenter tala ganska mycket om en lager, som 

 växer på Virgilii graf, de säga at huru man klipper bort denna lageren, 

 så skal den altid växa igen och bekröna denne Poetens aska. Jag har 

 flere än en gång of van på Pausilyppen besedt denna graf ven, som hyser 

 et så vördat stoft, och beklädes nu med många vackra örter, och jag finner 

 at denna lagren är en Cactus articulis subcordatis H. Ups. som ehuru den 

 klippes, altid växer igen. 



Jag har här fådt en Asterias som både för sin nyhet och sin besynner- 

 lighet skull förtienar attention, och lärer utan tvifvel vara bland de ra- 

 raste man af detta slaget hittils i verlden sedt. Den lärde Engelsmannen 

 Grew^ har uti Engelske Transaction. N. 57 som jag ser af MsL Bakers' Essai 

 Sur Thistoire Naturelle du Polype, beskrifvit en dylik, som han fådt från 

 Westindien och ännu skal i dess Cabinett i London förvaras. Han kallar 

 den Stella marina arborescens, och kommer nog öfverens med den som jag 

 här i Neapel fådt. H vilken jag kan kalla Asterias radiata, radiis subar- 

 ticulatis dichotomis. Kroppen är ungefähr så stor som en 6 styfver, under 

 helt flat, men ofvan til convex, på ryggen har den 5 ovala uphöggningar, 

 en efter hvar radius, som tilsammans formera en rigtig pentagon, hvar 

 och en af desse äro längs efter mitt uti likasom klufue. Färgen är ofvanpå 

 af en hvit silfver färg, men emellan desse nämde uphögningar Svart, samt 

 äfven uti Centro en svart punct. Under är den helt flat, mitt på undre 

 sidan har den en hvit ring, som tyckes likasom vara intryckt, innom denna 

 ringen är dess munn som består af 5 labia, de der äro svarta, med hvita 

 tentacula i alla kanter. Radii äro 5 nästan artic\ilati, så snart de kommit 

 ut från kroppen börja de straxt at dela sig i 2 och 2 hela vägen upföre tils 

 de omsider bli så fine som hårstrån. Desse radii äro på öfra sidan convexe 



