153 



han tager från Spanien, hvilket vi sedan af honom köpa. Vid Bosco på 

 andra sidan af Vesuvius der hela den silkes afvelen är, som här i Terra 

 laboro cultiveras samt på mångfaldige ställen i Calabrien, har i år händt 

 med silkesmaskarna det som på många många år ej händt, som ruinerat 

 många menniskior och som lärer göra silket onaturligen dyrt, neml. at 

 alla de äggen som fiärilarne lagt på nästa år, hafva i år kläckts ut, desse 

 unga maskarne, måste dö bort i brist af föda, morus är öf verstanden, och 

 det som deraf kunde ännu finnas, var för gammalt för desse maskarnes 

 ålder, den åkommande kölden hielper ock til, desse maskame vela inga- 

 lunda spinna, någre af dem hafva spunnit, men på intet annat sätt än 

 i den form som Fransoserne kalla Schitto, hvilka icke duga. De hafva 

 således för nästkommande år inga frön, och således kunna de ej heller få 

 hvarcken maskar eller silke. Om orsaken till detta; de tecken som båda 

 då sådant skal ske, samt huru det skal förekommas, är jag til fullo underrät- 

 tad om. De som säga det vara farligit at i Jtalien göra slike observationer, 

 säga aldeles ingen sanning, Jtalienaren, svarar mig ej allenast uprigtigt 

 på alla mina frågor, utan underrättar mig fidelt om alt sådant. De tro en 

 sådan inrättning ej vara omöjelig uti et så kalt Climat som vårt. Man 

 torde säga at värman varit orsaken tU detta utkläckandet, men ingalunda, 

 värman har ej i år varit så starck som de förre åren. 



Hade int«t denna fatale siukdommen åkommit mig, hade jag redan 

 varit vid Adriatiske hafvet; men jag ser at olyckan förföljer mig, dock det 

 hielper icke, jag hoppas at hon förr skal tröttna vid mig än jag vid henne. 

 Af 4 månader som jag här varit, har jag knapt varit en enda månad frisk. 

 Jag märcker at jag lärer ej få Stipendium Regium, och skal likväl noga 

 mig dermed. Vid Juhltiden embarquerar jag mig för Secilien, hvarest 

 jag til midsommar förblifver. Derifrån går jag til fots ifrån Reggio ge- 

 nom Calabrien, Apulien, til Adriatiske hafvet, hvarifrån jag tager vägen 

 åt Rom. Til den ändan afsänder jag til Sverge alla mina saker, så at jag 

 är ledig och lös. De af Stipendio resterande 1200 dir: väntar jag med 

 aldraförsta, emedan Hr. Archiater Bseck lofvat at utbetala dem, och jag 

 behöfver dem nu med det snaraste. Taktes Välborne Herr Archiateru 

 och Riddaren låta genom någon hälsa mina anhöriga i Upsala, at jag lef- 

 ver, vore mig ganska kärt. 



Med oföränderlig vördnad har jag den äran at til min dödsstund lef va 

 Välborne Herr Arehiatems och Riddarens 



ödmiukaate tienare 

 ^I. Ktehler. 

 Neapel d. 8 Octobr. 

 1754. 



P. S. Nu på stunden hade jag den äran at inhändiga et V&lb. H. 

 Arehiatems och Riddarens bref af d. 16 Julii. Hvad obeskrifvelig glädie 

 <iet tiidelat mig är ej möjeligit för mig at beskrifva. Men jag kan ej undgå 

 at fälla tårar öfver Mylii* död. Gud bevare den goda Löfling, men jag 

 frugtar för hans succulenta kropp uti det heta America. Vålbome Herr 

 Arrh. och Riddare jag försäkrar at biuda til det aldra yttersta, ehuru 



