177 



sionen med säkerhet åt någou af mina wänner i Stockholm, och det tordo 

 wara äfventyrligit, om icke aldeles skadeligit, att Skepparen, i brist af nå- 

 gon annans emottagande, nödgades att lefverera dem i Packhuset. Hwad 

 sedan transporten til Upsala widkommer, därom lärer Herr Archiatern 

 sjelf bäst kunna dömma och föranstalta huru den bör werkställas.* 



lag beklagar för öfrigit rätt hjerteligen, att Herr Archiaterns glädie 

 öfver desse trädens lyckeliga Ankomst til Europa, skall för honom hafva 

 warit beledsagad med så mycken oro och ängslan, hvarom des til mig af- 

 låtne 2?^ Bref af d. 5*11 och 15. aug. nog tydeligen wittna. och önskar att 

 en lyckelig utgång måtte göra alt sådant glömdt, då jag äf ven har all don 

 glädjen och tilräckeliga hedern som jag åstundar, eller begära kan; ty en 

 sak som Lyckan Swerige tilskyndat, och jag icke haft aldra minsta beswär 

 wid, förtienar icke ens tack, mindre odödelig åminnelse. 



Äregirughet hafver aldrig warit min foiblesse. lag är nögd att dö med 

 det namnet, att jag warit en ärlig Mann, missunnar för den skull ingen annan 

 de framsteg, som lyckan dem tilskyndar, och tror säkert, att om Öfver- 

 heten hade funnit, att jag med 50 års tjänst, hade förtjänt mera heder 

 än den mig blifvit tildelt, hade jag säkert fådt den; Men at därföre resa 

 til Stockholm, och wistas i Werlden", samt hålla mig framme, som Herr 

 Archiatern wälment råder mig; det löner wid min ålder icke mödan, mindre 

 betalar Skiutzen, den jag elliest, om jag lefver, icke skall spara, endast 

 at få den efterlängtade fägnaden, att personligen lära känna Herr Archia- 

 tern, Uti hwilkens beständiga Wänskap jag mig innesluter, och med upp- 

 ricktig Högacktning lefver och dör 



Wälborne Herr Archiaterns och Riddarens 



Hörsammaste Tjänare 

 M, Lagerström. 



Götheborg d. 20. Aug. 1757. 



P. .S. Hvad tycker Herr Archiatern om öfverste Lieutenant Wergins* 

 paradoxsynande Rön om Hafrans ombytande til Råg och hvete? Det 

 är här, */« mil från Staden, på en gård benämd Qvidbergs Näs, emot wäntan 

 och förmodan (ty Wergins Rön war icke utkommit, då hafran utsåddes, 

 och innan Axen woro framkomne åhr 1756 med Gräset uti Ängen afslogs) 

 i år genom en ömnog wäxt blifvit bestyrkt, hvar af iag i går wiste Magister 

 Osbeck Råg och Hwete halmen och Axen til 16 å 24 af en Hafver rot. 



Linn. 8oc., Vol. VIII: 386—388. 



' Giftträngd = giftaslysten. 



' Behållna — starka. 



' Cabl QnsTAT Ekebbro, se Aid. I: D. 2, s. 160, not 1. 



* Linné hade hos Akademiska konsistoriet skaffat sig anslag för te-trftdens- 

 forslande till Uppsala, hvarom konsistoriets protokoll för den 15 aug. 1757 i § 5 

 förmäler: 



»Berättar Rector, att Archiatern och Riddaren Linnaeus fådt ifrån China 



öfwerskickade till Gjötheborg 2°^ Thé Träd, som äro de aldraförsta, hwilcka till 



något ställe i Europa hittils kunnat inbringaA. Och som Archiatern och Riddaren 



icke allenast på flere tillförene mitwilyckade försök kostnad anwändt, utan och nu 



12 — iiu. Unn^a bnfTUllng. Afd. I: 8. 



