II. REND. 



HOSSZÜSZARNYÜAK. 



LONGIPENNES. 



Ide tartoznak a legkitartóbb, legszebb röptű madarak. Szárnyuk rend- 

 kívül kifejlődött, bosszú ; farkuk általában közepes, némelyeknél azonban 

 egyes farktollak túlságosan meghosszabbodottak; csőrük rendesen fej- 

 bosszúságú, ritkán rövidebb vagy nyúltabb, többnyire egyenes, csak a 

 végén kampós, néha egyeneshegyű ; lábaik a test közepéből nyúlnak ki, 

 ezért ülés közben testüket vízszintesen taiiják; a három előre álló ujj 

 teljesen uszóhártyás vagy kivágott, fejlett karmú, a hátulsó ujj kicsiny, 

 csenevész, sőt egy fajnál hiányzik is; tollazatúk — főleg alul — rend- 

 kívül dús, lágy, tömött, úgy, hogy vízre ereszkedve, alig süppednek be, 

 hanem, mint a parafa, éppen csak a felszínt érintik; többnyire igen jó, 

 bár nem gyors úszók, a szárazon ügyesen futnak, többen sziklákon is jól 

 megkapaszkodhatnak ; zsákmányukat rendesen a víz felszínéről vagy a föld- 

 ről szedegetik föl, némely faj a levegőből csap prédájára, miközben testével 

 egészen belevág, belemerül a vízbe, az igazi bukáshoz azonban — oly érte- 

 lemben, mint a búvárok — nem értenek; igen szeretik a társaságot, 

 folyton csapatokban vagy legalább is többen járnak együtt; nagy tele- 

 pekben, mocsarakban, nádasokban, sziklákon fészkelnek; tojásaik alap- 

 színe többnyire olaj zöldes, nagyobb barna fröcscsenésekkel, foltokkal; 

 táplálékuk halakból, vízi és szárazföldi rovarokból, kisebb rákokból áll, 

 némely nagyobb fajok azonban madárfiókákat, tojásokat is rabolnak. 



III. CSALÁD. 

 HOJSZ AFELÉ K. 



PROGELLARIIDAE. 



Az orrlyukak a csőr ormán, ritkán oldalain, szarucsövecskékben; a 

 csőr egyenes, végén erősen kampós; külső és középső ujj egyforma 

 hosszú, a hátulsó csenevész, inkább csak karma van meg ; a világtengerek 



